245 



részletre. A két kamara-rendszer a fiatalok csövein természetesen 

 még nincsen meg ; a földbe sülyedő rész jelentékenyen elszűkül, 

 hogy alsó végén lakókamarává bővüljön. 



Az Atypusok, miként rokonaik, éjjeli állatok s a nappalt nyu- 

 godtan lebzselik át csövük földalatti lakókamrájában. Az éj csend- 

 jében azonban felmásznak csövük vízszintes részébe, melynek 

 nappalra szorgalmasan összeszőtt végét kibontják, és ebből a lyukból 

 lesik prédájukat, melyet a cső nyilasa mellett heverő étkezési mara- 

 dékok után könnyen fel lehet ismerni. Tapasztalatom szerint a 

 kiváltképeni zsákmányt Julusok képezik, melyeknek fehéredett, 

 meszes testgyürűi talán soha sem hiányzanak az Atypus konyha- 

 hulladékai közöl ; ezeken kivül Oniscusok, fülbemászók, apró 

 futrinkák (Feronia, Harpalus stb.), Chrysomelák, sőt itt-ott egy-egy 

 nagy Dorcadion morio szomorú chitinvázai, molypillék (nevezetesen 

 a Talaeporia politella 0.) üres, rongyos zsákjai hevernek szerteszét 

 az ártatlan remetét sznlelő rabló barlangja körül, mely hajmeresztői 

 gyilkos jeleneteknek néma tanuja az éji homályban. Hajnal hasadta 

 előtt ismét visszahúzódik a pók csendes cellájába, miután csövének 

 végét ügyesen odakötözte és nyilasát óvatosan összeszőtte. 



A rejtekéből kivett Atypus, mint minden orozva gyilkoló 

 ragadozó, gyáván viseli magát ; a szokatlan fény, úgy látszik, sehogy 

 sincs Ínyére s igyekezik tőle valamely védő tárgy mögött megla- 

 pulni ; gyors futásra otromba mászólábai nem igen alkalmasak és 

 futás helyett inkább holtnak színleli magát. Ingerlésre felső áll- 

 kapcsai sarlóinak emelgetésével felel; majd türelmét veszítve, fel- 

 emeli felső állkapcsait, ezeknek gyilkos karmait pedig csapásra kész 

 állásba helyezi és azután — hirtelen odacsap. Ebben a jelenetben 

 van valami ijesztő, mondhatnám vérfagyasztó. A vipera jut önkényte- 

 lenül eszünkbe ós már — már ott látjuk a megmérgezett áldozatot 

 kinos végvonaglásaiban .... Nem, az Atypus marása nem olyan 

 félelmetes, mint a minőnek látszik ; a hegyes karmok ujjunk bőrébe 

 bevágódnak ugyan ós azt kissé meg is vérezik, de. legkevesebb 

 fájdalmat sem okoznak; ismételve több helyen megmart csima- 

 szokon szintén nem vettem észre semmiféle mérgezési tünetet. 

 Tekintetbe véve, hogy az Atypus méregmirigye más pókokéhoz 

 képest rendkívül kicsiny (a felső állkapocs alapi részének csak 

 épen a hegyében fekszik), úgy vélem, hogy ennél a póknál a felső 

 állkapocs óriási nagysága pótolja a mérgező készülék satnya fejlett- 

 ségét. 



A kitelelt Apusok júniusban megvedlenek és új tiszta nász- 



