34 AZ OSHALASZ NYOMAI. 



nyos körülmények között, például kiásva, az őskornak tulajdonítot- 

 tunk volna: sokszor igen előrehaladott nemzetek halászatában még 

 ma is élnek. 



Mindez együttvéve nemcsak időre és időrendre nézve, hanem 

 egyáltalában is csak viszonylagos értéket kölcsönöz az őskorról szóló 

 fejtegetéseknek. 



AZ ŐSHALÁSZ NYOMAI. 



Az ősrégészet rendszeres ásatásai, a barlangok kutatásai arra taní- 

 tanak, hogy az őshalász nyomdokai elvezetnek a földkéreg alakulásai- 

 nak ifjabb korszakaiba. 



A barlangokban fölkutatott, halászatiaknak vett eszközök között 

 mint legrégiebbek azok vannak elfogadva, a melyeket Boyd-Daw- 

 kins, a kiváló angol barlangkutató, az úgynevezett Kent barlangból — 

 Kents Hole — határozott meg. 



A két szerszámdarab csontból készült dárdaszigony ; ősrégiségét az 

 mutatná ki, hogy a kardosfogú oroszlán csontjaival együtt találtatott. 



Az őslénytan tudománya a kardos fogú oroszlánt — Machairodus 

 longidens — a földkéregnek úgynevezett « legifjabb plioczén» alaku- 

 latához sorozza, tehát ahhoz, mely a jégkorszakot s a diluviumot meg- 

 előzte s a melyből az ember létezésének nyoma biztosan mindeddig 

 kimutatva nem volt. 



Ez a körülmény sokat árt annak az állításnak, hogy ez a két 

 dárdaszigony valóban a legősibb ; s azt Boyd-Dawkins érezte is; 

 rajta volt, hogy a legifjabb plioczént a jégkorszak kezdetével kiegyen- 

 lítse, akként, hogy az oroszlán a mondott plioczén végső szakából 

 való volt, a midőn már az a lehűlés vette kezdetét, a melyből a jég- 

 korszak keletkezett. 



Ez természetesen csak föltevés, melynek döntő súlyt nem tulaj- 

 doníthatunk s legjobb avval érnünk be, a mit Friedel Ernő* mon- 

 dott, hogy t. i. ha e dárdaszigonyok a barlangoroszlánnal nem is 

 egyide;ú'ek, de minden esetre igen régi, valóban ősi korszakból valók. 



A most dívó fölfogás szerint az u. n. kőkorszak az, a mely az 



* Aus der Vorzeit der Fischerei. Berlin 1884. 



