AZ OSHALASZ NYOMAI. 



39 



8. és 9. ábra. Tíízkőhorgok. 



csak egyszerűek, fonallal meg nem hányhatók; — föltehet j ük, hogy 

 a csapóhurok, az az egyszerű szerszám, a melylyel a maga helyén még 

 találkozni fogunk, divott ; s a mi talán 

 még a legbizonyosabb, föltehetjük, hogy 

 a diluviális ember értett a halnak puszta- 

 kézzel való kifogásához is. 



De mindezek csak puszta föltevé- 

 sek, a melyek mellett reánk maradt 

 tárgy nem tanúskodik. 



Az alluviális korszak, tehát a földkéreg alakulatának máig terjedő 

 állapota, már legrégibb részeiben is fejlődő halászatról tanúskodik, 



A halpeczek mellett feltünedezik a többé-kevésbbé kifejlődött 

 horog, s akad olyan is, mely rendkívüli ügyességgel egy darabban 

 tűzkőből van kitördelve (8., 9. ábra). 



Ezekkel együtt föltünedeznek könnyed hajlású kovaszilánkok is, a 

 melyek alkalmatos szárhoz erősítve, igen jó összetett 

 horgot szolgáltattak. 



Ez az összetett horog azonban szintén korunkig 

 ér s reá tanít arra, hogyan alkalmaztattak azok a 

 könnyed hajlású kovapeczkek. 



Az összetett horgot Retzius fedezte fel a finnek 

 országában, hol, még nem is olyan régen, közhaszná- 

 latban volt. (10. ábra.) 



Ezekhez csatlakoznak a tulajdonképeni horgok, 

 a melyek többnyire még szaka nélkül valók (1 i.ábra); 

 de akadnak olyanok is, a melyeken a szaka első 

 kezdete és fejlődése is látható (12 — 1 5. ábra). 



Az egyszerű és a szaka első kísérleteit föltüntető 

 horgokkal járnak lyukasztott kavicsok, a melyeket 

 horogsúlyoknak vehetünk, a melyek tehát a mai 

 ólmot pótolták. 



Minél ifjabb az alluvium, annál nehezebb a szer- 

 számok történetében való eligazodás, minek okát 

 már e szakasz bevezető részében érintettük. 



Még igen messze korban, az úgynevezett történelmi idők előtt, 

 számtalan ok működik az eligazodás megnehezítésére, mert az allu- 





10. ábra. Finn horog. 



