2 BEVEZETŐ. 



igazi szellemi fejlődés lehetetlen; de érezte azt is, hogy a tudománynál., 

 annak a nagy egyetemnek, mely senkié és mégis mindnyájunké, mely 

 nem köti magát egy emberhez, egy nemzedékhez, a föld valamely pont- 

 jához, hanem éltetője, megnemesítője az egész emberiségnek, hogy e 

 nagy egyetemnek szüksége van arra is, a mit magyar föld termel, 

 rejteget. 



A feladat nagy, szép és nemes volt s az a szegény magyar rászánta 

 életét. Nem rettent vissza a fáradtságtól ; nem attól, hogy vajmi keve- 

 sen értették s még kevesebben méltatták fáradozásait; gyűjtött, jegyez- 

 getett harmincz éven át. Czélja az volt, hogy megírja majdan a ma- 

 gyar állatvilág természethistóriáját. 



Ismerte a föladat nehézségét, a legnagyobbat is, hogy neki még a 

 nyelvet is elő kell teremteni. De épen mert ismerte a nehézséget s a 

 leküzdés föltételeit, helyes nyomokon indult el : a tárgyakat tanulmá- 

 nyozva, gyűjtögette a nyelvanyagot is, szedte pedig ott, a hol termett, 

 a nép ajakáról. 



De hát ő boldogtalan volt! Oly korszakban fáradozott, mely a 

 nyelv dolgában szerencsétlen irányt váltott : Bugát « szóhalmazának » 

 korában, mely mindenben, a mi tőrőlmetszett magyar volt,« parasztosat » 

 látott; mely a nyelv géniusza ellenében szabályokat alkotott; de el is 

 érte azt, hogy a nemzet, a melyet mívelni akart, nem értette meg! 



Petényi Salamon volt az a szegény magyar kutató, ki akkoron 

 helyes nyomon indult; de elbukott. 

 Hol vannak hátrahagyott iratai? 



Elkallódtak. Java részök egy tűzvész áldozata lett, s csak töredékek 

 kerültek hű kezekbe, melyek sokáig lappangtak, s lappanganak még ma 

 is. Már pedig azok után, a melyeket megismertem, bátran ki merem 

 mondani, hogy, ha Petényi Salamon kézirataiból csak az látott volna 

 napvilágot, a mi eredeti szógyűjtés volt, a magyar természethistóriai 

 műnyelv kincsesházának első alapja telt volna belőle. 



A kegyelet vitt reá, hogy Petényi Salamon iratainak némely 

 töredékét közrebocsássam s ez volt az a véletlen, mely ellökte a kavi- 

 csot, a mely alatt Petényi fáradozásainak egyik ere feszült, t. i. halá- 

 szati búvárkodása, a melyet Heckel jAKAB-bal, a kitűnő halismerő- 

 vel együttesen végzett magyarföldön, nyilván avval a szándékkal eltelve, 

 hogy majdan megírja a magyar halak természethistóriáját is. 



