TÖRTÉNETI MESTERSZAVAK. JJ 



Kunti gátja, Kutyafás lapja, Jakab metszése, Lóér lápja, Ludasér 

 lápja, Lehér lápja, Madaras lápja, Malomhely lápja, Nagy János 

 lápja, Nagy bérez környéke, Nagysugár környéke, Nyárfa alja lápja. 

 Nádi lápja, Nagy láp, Obis Mihály gátja, Osváth lápja, Onád ere, 

 Pongorácz, Péter lápja, Pap kaszálója, Peres láp, Patkány ér, Pe- 

 nyegi lápja, Pinczés környéke, Rózsi lápja, Sajósziget, Szilfás halom, 

 Sika sülyedése, Sáfrányos lápja, Somogyi ere, Simon dombja, Sipos 

 lápja, Sör cseretje, Szalonnai kút lápja, Tálas dombja, Topa lápja, 

 Tizenkét nyil lápja, Tarka lóér pallója, Tótfalu lápja, Torzsás gátja, 

 Tárcsa lápja, Vársziget szugja, Vakarcs cseretje, Varjú sziget, Zse- 

 lyép lápja. 



Vizről-vizre járva, nem három-négyezer, hanem tiznél is több ezer 

 tanyanevet lehetne gyűjteni ; sőt talán kellene is. 



Az a hamisítatlan magyaros íz, a mely e tanyanevek tulajdona, 

 már bizonyíték arra, hogy ezek nem mai keletűek. 



De a halászat gyakorlata és, mint javadalomnak, élvezete is 

 szükségessé tette, hogy a gazdasági felosztás és az egyes részek meg- 

 nevezése megtörténjék : ezen sarkallottt a jogi rend. 



Akként vagyok meggyőződve, hogy a régi okiratainkban elő- 

 forduló sok ezer név legnagyobb részének nem halastavakra, ha- 

 nem azokra a tanyákra van vonatkozása, a melyekre az egyes tó, 

 vagy folyó minden község határában fel volt s ma is fel van osztva. 



E meggyőződésemet csak megszilárdíthatja az, a mit Ortvay az 

 idézett helyen nyomatékkal kifejez, hogy t. i. azok a « halastavak" 

 mind — egy-kettő kivételéve! — a folyóvizek mentén feküdtek .* 



A halászat gyakorlatának szempontjától fontos a beosztás és meg- 

 nevezés először azért, mert minden rendelkezésnek alapot ad ; másod- 

 szor mert egyes részek használatát, bérbeadását — régentén adomá- 

 nyozását — lehetségessé teszi és lehetségessé tette a határ megszabá- 

 sát; tudnunk kell ugyanis azt, hogy a halászság az adott tanyán min- 

 dig egyazon a helyen veti ki a hálóját s egyazon a ponton húzza ki. 



* Kezdetben, az írók nyomán haladva, magam is a halastavak rengetege hitében éltem, 

 sőt ezt alkalmaztam is, abban a kis füzetben, melynek czime: «Ősi nyomok a magyar népies 

 halászatban^ Budapest, 1885 ; de a midőn a Czége, Vejsze és Varsa jelentős voltára reá- 

 jöttem s a halasvizek felosztását tisztába hoztam, azonkívül a piscina sokértelmű voltáról 

 meggyőződ em, ez a hit szétfoszlott, még pedig szükségképen. 



