TÖRTÉNETI MESTERSZAVAK. 8l 



rokonságánál fogva, zavarra szolgáltat okot, a mint ezt már az idézet 

 is bizonyítja, hol a zegével együtt láthatjuk. 



A «lacuna» latin szó ; közönséges értelemben pocsolyát, kis tócsát, 

 átvitt értelemben mélységet is jelent. 



A magyarság mocsárhalászatában a mocsár kisebb-nagyobb nyílt 

 helyei, s ott, a hol lápos a mocsár, az ingó lápon a mesterségesen 

 kitisztított nyílt helyek is — így Beregben, a Szernye mocsár- 

 világában — ■ vés\* nevet viselnek. Ezek minden tekintetben meg- 

 felelnek a latin mesterszó közönséges és átvitt értelmének, tehát 

 valóságos lacunák, a melyeket sem a vejszével, sem a zeygével össze- 

 téveszteni nem szabad s így ott, a hol az okirat lacunáról szól, a 

 mocsárhalászat vésze értendő; annyival is inkább, mert kétségtelen, 

 hogy az e nemű halászat is adomány tárgyát képezte. 



De a vés\ még más tekintetben is érdekes, mert kiválóan jel- 

 lemzi a magyarember észjárását, mely mindig analógiára hajlik. 



A természetes vész már maga is fogsága a halnak, mert nem 

 engedi meg a szabad vonulást. A hal áradáskor kerül belé, s apadáskor 

 bennreked. Úgy látszik, innen van az, hogy Kornádi körül a vejsze 

 fejét, a hol t. i. a hal fogva van, vesz-nek mondja a halász ; de kap- 

 csolatos evvel a vészlés is, mely a Bodrogköz halászainál dívik s a 

 folyó bizonyos részének elzárását jelenti. 



Az eljárás a következő : Tisza-mentén, Duna-mentén kivált mel- 

 lékágakban sokszor úgy zárják el a halat, hogy az ág mind a két végét 

 hálókkal rekesztik el ; ezek a hálók az őr- vagy racs-hálók ; a Bodrog- 

 közön ugyané czélra nem hálót, hanem sövényszerű vessző-foná- 

 sokat használnak, melyeknek halászmesterszóval kifejezett nevök a 

 « vészes ». 



Ez a minden oldalról való mesterséges elzárás hasonlít a termé- 

 szetes úton keletkezett elzáráshoz; a «vész» itt a menekülés lehetet- 

 lenségével kapcsolatos és mindenesetre közelebb áll a « dögvés r»-hez, 

 mint a vesszőből fonott alkotmányhoz, azért, mert vesszőből való ; 

 tehát közelebb a halak vesztéhez is, mint vesszőből készült fogószer- 

 szám anyagához. 



* Molnár ALBERT-nél <kVés%» = Sagena, locus sagenarum, tévedésen alapúi, mert a 

 hálóhelyet «Terító'»-nek nevezik. 



Hermán O. A magyar halászat. 6 



