88 A MAGVAR HALÁSZAT MÚLTJA. 



Azonban az emberiségnek egy ősfoglalkozásáról lévén szó, mes- 

 terszó, szerszám, fogás önkénytelenül is reá vezetett a történelemben 

 való kutatásra, legalább oly mértékben, hogy bizonyos vázlatot sze- 

 rezhessek s abból tanulságokat meríthessek. 



E kutatásoknak egyik eredménye a történeti részben letár- 

 gyalt elhelyezkedés törvénye és a történeti mesterszavak tanul- 

 sága is. 



Most következik az okiratos rész, mely az idő rendjét szorosan 

 megtartja — a mennyire t. i. lehet, s a melynek főtanulsága az, hogy 

 a magyar halászat a mohácsi vészig valóban virágzott s rendkívül kifej- 

 lődött; de a nemzetet lesújtó rettenetes csapás súlya alatt ez is alá- 

 hanyatlott s többé a régi életre fölébredni nem bírt. 



A mi az okiratok értékét illeti, azok a magyar történetírók búvár- 

 lataiból keltek ki s ha egyes kitételek tekintetében helyén volt tüze- 

 tesebb birálatom, az egészre nézve számomra nem marad egyéb a 



teljes jóhiszeműségnél. 



* 



Valahol csak fölmerül a magyarság között a múlt kérdése, első 

 forrás gyanánt mindig ott terem az « Anonymus*, Béla király név- 

 telen jegyzője, vagyis inkább a tolla alól kikerült történetes könyv, 

 mely a magyarok hét vezéréről szól. 



E könyv ix. fejezetében a hal is szerepel, még pedig érvül a mai 

 magyarföld elfoglalására, akképen, hogy már a ruthének vezérei is 

 biztatták a magyarságot Pannónia meghódítására, különösen felhoz- 

 ván, hogy ott igen nevezetes forrásvizek, mint a Duna és Tisza 

 szakadnak egybe s más nevezetes folyókkal és vizekkel együtt, hallal 

 bővelkednek. 



Bármint álljon is a névtelen a történetírás ítélőszéke előtt; de azt 

 meg kell adni, hogy a hal úgy áll a könyvében, mint a halászat ősfog- 

 lalkozása a nemzet vérében : a hallal való érvelésben semmi hihetet- 

 len nincsen, annál kevésbbé, minthogy minden régi író felhozza a 

 halászatot, mint népfoglalkozást, s ezt az élet is bizonyítja. 



így Horváth István, a magyar őstörténet — fájdalom — 

 túlozva-tüzes búvára, kéziratban maradt becses jegyzetei között, a 

 melyeket Nemzeti Múzeumunk őriz, a vadászatra és halászatra vonat- 

 kozó jegyzeteket is hagyott hátra s az utóbbira vonatkozólag kijegyzé 



