120 A MAGYAR HALÁSZAT MÚLTJA. 



A készítés módjai között legtöbb olyan, hogy a mai konyha bát- 

 ran befogadhatná s némely szekfűves, olajos, gyömbéres és sáfrányos 

 dolgok kivételével a többi azt bizonyítja, hogy a régi magyarság ízlése 

 egészséges volt, a mennyiben a halak készítésénél a só, a tiszta bors 

 és az eczet, továbbá a torma, vöröshagyma és fokhagyma, végre a 

 káposzta a legfőbb járulékok közzé tartoznak. 



Csoda vagy kuruzsló étkeknek nyoma sincsen ; sőt van észszerű- 

 ség abban a kevésben is, a mit beteg embernek főz, mint pld: aZeold 

 Békának a\ feo^ese mely a? twdő faionak a\ Pthi^isben egesseges, » 

 mert hiszen a mai orvos is könnyű étket rendel a beteg mellűnek. 



Vannak benne Marczapánok ; Beteges embernek való levecske 

 és pepechke ; Öregh embernek való contusiumok ; ezek között a 

 Kender magh Suffa s több efféle; de egészben az egészséges em- 

 berre számít. 



Ötvenféle tehénhús, számtalan Borniu, Juh, Disznó, Malacz, 

 Szarvas hus, tészták, torták, gombafélék, az utóbbiak között sok csengő 

 magyaros gombanév ; főztek, sütöttek azok mindent : verebet, pon- 

 tokét, czinegét, tengeliczet, rigót, csigát; de sőt a tengerben termő 

 dolgokhoz is hozzájutottak. 



Volt «Stokfis teyféllél«, «Stokfis édes teyél», «Stokfis sütüe» t. i. 

 a Gadus morhua L. New-Foundlandból ; továbbá « Platais koczion- 

 niaul», « Platais tiszta borsai », « Platais édes leuel» t. i. Platessa vul- 

 gáris L. az Északi tengerből; azután « Heringh fokhagmaval», «He- 

 ringh sütve a mint szoktunk vele elnj» és « Heringh niersen» ; végre 

 « Szardella salátául ». Volt még »Habarnicza» is t. i. az Aristoteles 

 Polypusa, vagyis az Octopus. 



Készítettek a harcsából kolbászt, vizaikrából fánkot; készítették 

 a halat magyar módon, német, rácz, oláh és lengyel módon is. 



Galgóczi könyvének mivelődéstörténeti becse kétségtelen; mes- 

 terszavait fölhasználhatja a füvész is. 



Szókincse, mely e könyvbe beválik, im következik: 



