A RÉGI MAGYAR HALÁSZAT KEPE. I39 



Volt tehát mozgó vagy tanyahalászat, és volt rekesztő halászat, 

 t. i. olyan, mely állandóan helyhez volt kötve ; épen mint ma is. 

 A mozgó, vagy tanyahalászat szerszámai voltak : 



1. A vizaháló; ma pipolaháló. 



2. A gyalom, kátával ; mint ma is a tóságokon. 



3. A kecze, fenékenjáró szerszám. 



4. A szák és váll, a mai ághegyháló. 



5. Az inó, a mai kosztoshorog. 



6. A métháló, a mai. 



A rekesztő halászat módjai a következők voltak : 



1 . A czége, veréssel, kapuval, ebben a zsákhálóval. 



2. A vejsze, tévesztő fejjel és rekesztő lészával. 



3. A vészlés, mely a halaknak útját állotta. 



4. A csecstó, mely a vizet duzzasztva, rávezette a czégére és 

 vejszére. 



Ezenkívül mint átmeneti szerszám dívott a füles varsa, kivált tósá- 

 gokban és mocsarakban. 



Dívott azonkívül ősi időktől fogva a jég alatt való halászat, két- 

 ségkívül kátás gyalommal űzve, ünnepies kivonulásokkal ; a puskapor 

 fölfedezése után kölyökágyúk alkalmazásával. 



A halat tartották : 



1. Bárkákban, melyeknek külön kikötőhelyök — a bárka- 

 rakodó — volt és véterben is. 



2. Tartották ásott vermekben ; a vészekben. 

 Mindezek ma is élnek és használatban vannak. 

 A halak közül a következőket ismerték : 



1. Angolna; 2. Bálin; 3. Csik; 4. Csuka; 5. Czompó; 6. Dévér; 

 7. Dörgécse; 8. Galócza; 9. Harcsa; 10. Héjjaskövihal; 11. Héjat- 

 lankövihal ; 12. Ingola vagy kilenczszemű hal; 13. Kárász; 14. Ke- 

 csege; 15. Konczhal; 16. Kophal ; 17. Lazacz; 18. Lepényhal; 

 19. Menyhal; 20. Ökle; 21. Ónkeszeg; 22. Orsófark; 23. Paducz; 

 24. Pisztráng; 25. Ponty vagy Pozsár; 26. Semling; 27. Süllő; 28. 

 Sügér; 29. Tok; 30. Viza. 



Egytől egyig ma is élő népies halnevek. 



A régi magyar konyha ezeket körülbelül kétszáz és ötven féle 

 módon készítette és tálalta. 



