144 A MAGYAR NÉPIES HALASZSZERSZAM. 



mondja, hogy minden átmenet — a fejlődés, a hanyatlás — mind 

 átmenet! 



A másik oldalon áll az embernek még homályosabb kérdése, — 

 az emberi tudásnak elismert legnehezebb feladata — mert a kezdet 

 és a végső rendeltetés beláthatatlan ; legfeljebb képzelődésének déli- 

 bábja űzi játékát avval, a ki saját lényének megfejtése után törekszik. 



E nagy bizonytalanságok okozzák, hogy az őstörténelmi fejtege- 

 tések ingadozók, mint az az alap, a melyen mozognak. 



De van e fejtegetéseknek egy jellemző vonásuk s ez az, hogy 

 mintegy ösztönszerűen vissza-visszatérnek a most folyó élet jelen- 

 ségeihez ; reá támaszkodnak. Ez szolgáltatja a összehasonlításhoz a 

 mintákat, a következtetésekhez a mértéket. És ez valóban az egyet- 

 len szilárd pont, a melyre támaszkodni lehet. 



Az élő magyar halászat élő szerszámai nemcsak hogy támaszkod- 

 nak az életre, hanem abból vannak merítve ; kézzel foghatók, szem- 

 mel láthatók ; a használat előttünk folyik. Ez mindenesetre szilárd talaj. 



Az őstörténelmi eszközökről viszont áll az az egy, hogy eredetük 

 szerint igen régiek — mint mondani szoktuk történelem előttiek, 

 vagyis prashistorikusok : szemmel láthatók, kézzel foghatók, össze- 

 hasonlításra alkalmatosak. 



Ha a tárgyaknak e két sorozatát egybevetjük s ezen az úton az 

 egyiknek vagy másiknak használatát kideríthetjük: ez mindenesetre 

 eredmény. Ez bátorít a kísérlet megtevésére. 



E kísérlet legalább ennyit keres, ennyire törekszik — a letűnt 

 korok s a mai élet tekintetében. 



De van még egy másik szempont is, mely tisztán nemzeti alapról 

 keresi a világosságot. Ez az ősrégészeti általánossal szemben a saját- 

 lagos magyar szempont. 



Ennek, az ősrégészetén kívül, ethnographiai, vagyis néprajzi jel- 

 leme is van, mely azt követelné, hogy az élő magyar népies halászat 

 szerszámait, fogásait más népekével hasonlítsuk össze s ezen az úton 

 iparkodjunk megállapítani : mi a magyarság halászatának kizárólagos 

 tulajdonsága; mi és mennyi az, a mit más nemzetekkel közösen bír, 

 e közösség pedig, a multakra nézve, milyen tanúságokat szolgáltat? 



Ezek ép oly fontos, mint érdekes kérdések s csak az kár, hogy 

 a felelet — nem a dolog természeténél fogva, hanem azért bajos, mert 



