A CZEGE. 



'5 1 



Hogy a magyar c^ége épen csak rokon hangzású és valójában 

 egészen más természetű halászszerszám, az már abból következik, 

 hogy Magyarországon, helyhez kötve, királyi adomány tárgyául szol- 

 gált. Adományozták a czéget a magyar királyok úgy, mint akár egy 

 várat, vagy földet s így helyhez kötött szilárd alkotmánynak kellett 

 lennie ; az is volt, a mint ezt az élő szó, élő szerszám és élő gyakorlat, 

 minden kétséget kizárva ma is bizonyítja. 



A magyar czége háromféle ; mind a három formájának lényege 

 az, hogy a vízfolyás el rekesztessék s a hal kényszerítve legyen az 

 átkelést, vagy menekülést egy bizonyos ponton megkísérteni, a hol 

 azután a főzőkészülék be van állítva. 



34. ábra. Székely czége. 



A terelő készülék a c\ége; a fogókészülék helye a kapu, mely 

 utóbbi nyilván egyezik a régi okiratok «Kapusfeu» kitételével, mert a 

 tömlöcz rész maga a fej vagy fő. 



A legkezdetlegesebb forma a székelyek czégéje (34. ábrája), hol 

 a kövekből rakott V alakú rekesztek (q-) a c~ége, ennek csúcsa (k) 

 a kapu, a melybe a vesszőből fonott bocskorvarsa van beállítva. 



A elégének ez alakja kiválóan hegyi patakokban dívik. A halász 

 arra ügyel, hogy a víznek a kapu felé nagy esése legyen. Hogy minél 

 sebesebb folyást érjen el, a V fenekét vesszőből fonott vészléssel 

 rakja ki, mely sokszor a bocskorvarsának közvetlen folytatása. Mire a 

 czégét berendezte, gübú'lő rudat ragad a kezébe s jó messziről űzni 

 kezdi a halat, mely, megriadva, nyílsebesen tovairamodik, belékerül 

 a V-be, melynek esése belesodorja a bocskorvarsába, a melybe a hal 

 beléékelődik, miután fejét és úszószárnyait öszsztörte-zúzta. 



