$6 



MAGYAR TÖRTÉNETI HALÁSZSZERSZÁMOK. 



Ez a nagyérdekű vejsze rendkívül szövevényes és kivált kapuja 

 (K) az, a mely a japán Yerivel rokonnak mutatja.* 



Az egész válogatott nádból való, korczvesszővel kitűnően kötött s 

 részei szerint a következő; K a kapu; U az udvar; K O. a kot- 

 rócza; Nk. a nagy kotrócza (Saród), « szerszám » (Hegykői, F a fej, a 

 melyben a hal megfogódzik. 



Hogy e nevezetes szerszámot egészen megértsük, álljon itt az alap- 

 rajza is (40. ábra). 



39. ábra. Kürtő. 



itt L, La lésza, vagyis nádfal, a mefylyel a körülményekhez 

 képest az átjáró helyet elrekesztik, még pedig mindig könyökösen. 

 A könyökökbe van alkalmazva a tulajdonképpeni kürtő, vagyis hal- 

 tévesztő. A hal a nyíl irányában kisérti meg az átjárót s oda kerül az 

 első veréshez (V) melynek nyilasa (K) a kapu, innen belé kerül az 

 udvarba (U) innen az átbúvón a kotrójába (0. Ci innen ismét egy má- 

 sik átbúvón (o. C. C.) a nagy-kotróc^ába; innen végre az utolsó átbú- 

 vón a. fejbe (o. F.) 



A Beregben és Ungban dívó, vesszőből kötött vejsze (41. ábra) 

 átmeneti alak, a mely a magyarság szerszámától a szlávokéhoz — 

 köznéven ráczhoz — vezet. 



Igen nagy kár, hogy e japán kürtőnek alaprajza az i. h. nincsen meg s egyelőre 

 pótolhatatlan. 



