FENTOK. 



ií : : 



7 



Az itt bemutatott sorozatban (66. ábra) az i. és 2. őskori fentőket 

 mutat, a mint azok a svájczi czölöpépítményekből kerültek napvilágra; 

 a 3. ábra ellenben az Arve halászainál dívó, ólomsúlyokkal fel- 

 szerelt fentőt mutatja, mely az őskoriak meghatározását, azaz hasz- 

 nálat szerint való fölismerését lehetővé 

 tette. 



Az őskori fentők súlyozását később a 

 magyar fentők és katkák nyomán tanúi- 

 hatjuk meg. 



Az élő magyar fentők ismét vissza- 

 varázsolnak a messze őskorba s mégis be 

 kell ismernünk, hogy teljesen megfelelnek 

 czéljuknak. 



De mielőtt azokat tüzetesen megis- 

 mertetnők, vessünk egy pillantást a fenék- 

 horogra, a mely a fentő használatát szülte. 



A fenékhorog (67. ábra) egy hosszú ín, 

 az úgynevezett horogpalló vagy horog- 

 derék (J), a mely Komáromban a fejkő- 

 höz (K) van kötve ; a horogpallón végig 

 egyenlő távolságban ( 1 m.) patonyokra 

 vagy peklékre horgok vannak kötve (P), 

 minden tizedik horogban be van hurkolva egy kisebb hörogkövécs — 

 Szegeden böncső — s így megyén ez 80 — ■ 1 00 — 1 60 horogszemig. 



66. ábra. Fentők. 

 1. 2. Őskoriak; 3. Arve folyó vidéki. 



K 



ik 



ti 



u 



67. ábra. Fenékhorog. 



A halász egymásután felférgeli vagy felhalazza a horgokat s a 

 horogrostán, intáblán, vagy a lélekvesztő oldalán és fenekén úgy ren- 

 dezi el, hogy a ladikot eleresztve, akadály nélkül kivethesse; kezdi 

 pedig — a fejkőtől értve — az ellenkező végen, a melyre néha egy 

 kisebb mederkő van erősítve. 



