[88 



ŐSRÉGÉSZETI HALASZSZERSZAMOK. 



Utoljára kiveti a fejkövet is. 



A szegedi fenekes, karónál fogva a parton köti ki a horgot ; az igazi 

 komáromi ellenben estve egyszerűen beveti s a part szerint megjegyzi 

 magának a helyet ; teszi pedig ezt azért, hogy az orvhalász ne tudhassa 

 meg a kivetés helyét, tehát ne járhassa fel a kivetett horgot, ne lop- 

 hassa le róla a rajtavesztett halat. 



A szegedi fenekes tehát csak 

 akkor keresi fenékhorgát a kat- 

 kával — ■ fentővel — ■, ha véletle- 

 nül elszabadul vagy leszakad, a 

 komárominál ellenben a fentő ren- 

 des horogemelő szerszám. 



Most pedig ismerkedjünk meg 

 a magyar fentőkkel. 



A csongrádi fenekes rendsze- 

 rint négy nagy harcsahorgot szá- 

 ránál fogva úgy kötözget össze, 

 hogy ez rendes vasmacskát alkot : 

 erről nincs mit szólnunk. 



Az igazi magyar fentősök az 

 ősi módot követik ; szertenéznek 

 egy alkalmatos ágasbogas fa után. 

 kellő módon megfaragják, felkö- 

 velik s kötélre kötik, hogy kivet- 

 hető legyen. 



De ez nem oly egyszerű do- 

 log, a minő egyszerű a látszatja ; mert a felkövelés nagy mesterség. 

 A íelkövelésben két módot különböztethetünk meg; az egyik a Sze- 

 geden dívó (68. ábra i.), a másika Komáromban divatos (68. ábra. 2.). 

 A szegedinél a száron és a fejen van a kő, még pedig úgy felkötve, 

 hogy mikor a fentő a víz fenekére száll le, ágbogainak hegye éppen 

 csak éri a feneket s minthogy a kövek a vezetők, sohasem vág belé 

 az iszapba; de a horgot azért biztosan fölszedi. A komáromi fentők 

 legtöbbjénél csak a szár van felkövelve s a kő súlya úgy van kiiga- 

 zítva, hogy a fentő fájához való viszonyánál fogva, elsülyeszti ugyan 

 a fentőt a víz fenekére ; de mégis inkább lebegve tartja, mert külön- 



ös, ábra. — i. Szegedi fentő. 2. Komaromi fentő. 



