NADVAGOk. 



199 



Mindezeket tudva, a magyar nádvágók rendkívül érdekes színben 

 tűnnek föl előttünk, akár az ős-, akár az ókorral, akár végre az ázsiai 

 alakokkal vetjük össze őket 



íme előttünk állanak — az egy kas^úr kivételével, melyről e sza- 

 kasz más helyén szólunk — a magyar halászság nádvágó szerszámai, 

 hogy alak és megerősítési mód szerint e könyv lapjain találkozzanak 

 őskori és messze tájakról származó rokonaikkal. 



M 



-T 



K 



82. ábra. 1. Magyar nyesellő. — 2. Karikára járó nádvágó, Tápé; 3. Ugyanaz szétszedve. 



Tápé nádvágója (82. ábra 2.) bevilágít az őskorba s egyszersmind 

 Ázsia belsejébe is, mert világosan megmagyarázza, mit jelent a bronsz 

 nádvágók makkja és határozott alakrokonságot vall a Sziamból ke- 

 rült nádvágóval (81. ábra 1.), melyet a Nemzeti Múzeum őriz. 



E nádvágón P a penge, K a karika, Na nyél. Ha a karikát leüt- 

 jük, szétbomlik az egész szerkezet (3.) s azt látjuk, hogy — oldalról 

 nézve — a penge alja P, makkba M végződik, mely a nyélbe illeszt- 

 hető ; van egy ék (F), mely a nyélnek megfelezett részét kiegészíti s a 

 pengét két fél közé fogja; a többit a karika végzi. A pengén észre- 

 vesszük azokat a sajátszerű czifrázatokat, a melyek már Tápé szigo- 

 nyán is feltünedeztek. 



