A LADIK. 20} 



példányát csak Siófokon láttam. Repedező orrát ek koron már pléh 

 védte, illetőleg pléh akadályozta a víz benyomulását. Van első és 

 hátulsó tatja és húzószöge. 



A második alak a bödönhajó kiálló orral és vágó farral, mely 

 sok esetben szintén felkunkorodik s ekkor ez a nevezetes járómíí na- 

 gyon emlékeztet a tengermellék régi « mentő hajóira », a melyek alma 

 szelethez hasonlítottak, hogy soha föl ne borulhassanak (87. ábra). 



Ez 4 méteren túljár, négy halászt szerszámostól elbír s mély 

 járása , szövetkezve a halászok ügyességével , mely valóban bá- 

 mulatos, csendes vagy csak lengedező vízen megóvja a fölboru- 

 lástól. 



87. ábra. Felvasalt bödönhajó. 



Igen ám ; de az ú. n. nagy szerszám, t. i. az öreghálóval való halá- 

 szat, kivált kissé habos vízen, egy bödönnel nem végezhető, mert 

 legalább is nyolcz ember kell hozzá, ki egy bödönbe nem fér el ; 

 azonkívül tér is kell az öregháló elhelyezésére, fágyására. 



Ezen úgy segítenek a bödönösök, hogy két hajót kötnek össze s 

 ehhez képest van a hajó felvasalva, amint következik, természetesen az 

 orrán kezdve : / a tatyvas, mely a bödön orrát az elrepedéstől óvja ; 

 k, k az első és második kötésvas, a melynél fogva két bödön összeköt- 

 hető ; s? a húzószeg, a melybe az evedzőt beakasztják, rendszerint há- 

 rom ; h a habvető, egy rámás alkotmány, mely a habot visszaveti, mert 

 megjegyzendő, hogy a bödön hasas volta mellett, habvető nélkül a 

 víz igen könnyen benyomulhatna. 



Ez a « magyar tenger » ősi vízijáróműve, mely manapság már letűnő 



