224 A MAGYAR HALÁSZAT SZERSZAMJARASA. 



fel, a magyar anyaggal úgyszólván semmi tipikus rokonságot sem 

 mutat — t. i. őstörténetiekben. 



Akár Blanchére nagy szótárát veszszük,^ mely Francziaország 

 halászatát szóval és rajzzal majdnem kimeríti, a benyomás egészen 

 idegenszerű, különösen azokban, a miket őseredetűeknek kell ven- 

 nünk, mint pld. a rekesztő halászat szerszámjait. 



És egészen így vagyunk a némettel is, mihelyt Benecke, Dalmer 

 és von dem Borne közös művét -J tekintjük. 



Ilyen körülmények között le kell mondanunk arról, hogy e könyv- 

 nek az élő gyakorlatra vonatkozó részét, egész terjedelmében össze- 

 hasonlító alapon fejtsük ki ; be kell érnünk a magunk anyagával, melv 

 mindenesetre érdemes az ismertetésre s talán elérheti azt is, hogy a 

 kutatók figyelmét a népies elemek gyűjtésére s ebből meríthető tanul- 

 ságokra fordítja. 



Ezentúl tehát tisztán csak az élő magyar népies halászat szerszá- 

 mával, illetőleg a szerszámjárásával kell foglalkoznunk. 



A SZERSZÁMJÁRÁS BEOSZTÁSA. 



A magyar halász-szerszámot a maga egyetemességében véve, legott 

 meggyőződünk, hogy az, elemeinek határozott rokonságánál fogva, 

 csoportokra osztható s hogy e csoportokból ismét bizonyos alcsopor- 

 tok válnak ki. 



E csoportoknál a szerszám anyaga, berendezése és a vele való 

 élés módja a döntő. A főcsoportok im ezek : 



I. Rekesztő halászat. II. Kerítő halászat. III. Emelő halászat. 

 IV. Hajtó halászat. V. Állító halászat. VI. Kereső halászat. VII. Vető 

 halászat. VIII. Tapogató halászat. IX. Hurokvető halászat. X. Szigo- 

 nyos halászat. XI. Horgászat. XII. Jeges halászat. 



Az alcsoportok kifejtése az áttekinthetőség érdekéből elmarad, 

 már azért is, mert az az egyes csoportok tárgyalása közben tárgyak- 

 hoz köthető s így kevésbbé száraz is lesz. 



De lássuk mindenekelőtt a halat, a mint ezt a halászember ismeri. 



i] Nouv. Dict. Gen. des Peches etc. Paris, 1868. 



2] Handbuch der Fischzucht und Fischerei. Berlin 1886. 



