A HAL A KOZHALASZ SZEMEBEN. 22Cj 



Erre épít a halász, a midőn a rekesztő szerszámok terelőit messziről 

 kezdi, menedékesen mind szűkebbre és szűkebbre fogja s egy szűk 

 nyilasban végzi, tudva, hogy az átbúvót kereső hal ezt okvetetlenül 

 felhasználja. A rekesztő szerszám tehát a A -re van alapítva. 



A kerítő halászat kerítő hálófalat von a vízbe s azon van, hogy 

 ezt körbe, vagy oly félkörbe hozza össze, melynek húrja a szilárd 

 part. Legfőképen tehát bekerítésre O ü, de borításra is számít, 

 amennyiben a háló fölét és alját úgy rendezi be, hogy a léhés ne függő 

 irányban, vagy rézsünt-fölfelé. hanem inkább így ( ) álljon és halad- 

 jon, mert ekkor a hal mindig a léhés mélyedésében — s nem az ín 

 fölött vagy alatt szökve — keresi a kibúvást, természetesen hasz- 

 talanul. 



A~ emelő halászat arra számít, hogy a hal, a háló fölé kerülve s a 

 veszedelmet megsejtve, soha fölfelé, hanem mindig oldalt-lefelé ipar- 

 kodik menekülni. A szerszám tehát mindig — mélyedésű. 



A hajtő halászat tisztán erőszakos. 



A~ állító halászat arra épít, hogy a hal az engedékeny akadályt 

 eltolni iparkodik s így a kopótyú és szárnyak A szakaszerű állásánál 

 fogva menthetetlenül bebonyolódik; nemcsak, hanem minél jobban 

 vergődik, annál biztosabban pusztul belé. 



A kereső halászat, kivált a fenéken vontatott hálózatok, a halnak 

 azt a tulajdonságát használják fel, hogy fejjel víz ellenében állva, abban 

 az irányban iparkodik menekülni is ; ez a halászat tehát leginkább víz 

 mentében s így hal ellenében jár. A partról űzött része arra van 

 építve, hogy a hal a partról a mélység, tehát a víz közepe felé szökik. 



A velő halászat A -szerű borításra törekszik, tudva azt, hogy a hal 

 nem tud függő irányban leszállani, tehát rézsünt, oldalt-lefelé mene- 

 kül s menthetetlenül a hálóba kerül, ha ez súlyozásánál fogva gyorsab- 

 ban sülyed, mint a hogyan a hal úszni bír. 



A tapogató halászat jórészt a véletlenre számít ; de a halat oldalt 

 való menekülése révén érzi meg. A kézzel való kitapogatás arra épít, 

 hogy a víz ellenében álló hal a víz mentén való simogatást tűri. 



A hurokvető halászat a halnak veszteg való állását használja fel. 



A s^igoinvs halászat akár szemre, akár vaktában dolgozik, a szer- 

 szám szakáiba, vagy nyakaló tulajdonságába bízik ; de részben a hal- 

 nak a víz színére való járására is számít. 



