234 HIGVIZEN VALÓ HALÁSZAT. 



nádfalazat megkötése emészt; innen van az is, hogy a halászság 

 bokorba áll össze, így köti a falazatot s megosztozik a prédán. 



Érdekes az állandóbb vcjs~e állítása. Előbb kiszemelik a helyet, 

 gondosan figyelve azokra a pontokra, a hol a halnak átjárója van, 

 pld.: nádüstökök közeire ; azután szemre « kimérik » a helyet, hogy 

 hány öl lésza kell. Mikor minden meg van kötve, akkor nagy hen- 

 gerbe tekerik össze a falazatot, két ladikot összekötnek, felrakodnak 

 s kiszállanak a helyre. Ilyenkor kölcsön kérik az asszony-feleségtől a 

 sulykolót, a melylyel a fehérneműt, mosóruhát szokta sulykolni, mert 

 evvel verik le a nádfalazatot a vízfenék iszapjába. 



A helyszínére érve, kiszemelik az első vejszefejnek a helyét s ott 

 azt « megépítik)), azután kifejtik a lészát egészen odáig, a hol a máso- 

 dik fej számára jó hely kinálkozik, közbe persze tanakodnak, hogy itt 

 « jobban gyühet a hal », emitt meg jobban « várja » a kapu s így tovább. 



Természetes, hogy a nádfalazatnak az iszapba kerülő része hamar 

 rothad s az alkotmány engedni kezd ; a midőn ezt észreveszik, újra 

 lesulykolják ; és ezért van az, hogy új kötésnél a nádnak egész hosszát 

 használják fel, hogy háromszor-négyszer sulykolva is, a vejsze még 

 mindig használható legyen azaz a víz színe fölött kiálljon. 



Az előttem ismeretes vejszék közül a Fertőn dívó a legtökélete- 

 sebb; szerkezetét már a történeti rész tárgyalta. Hozzá a Fertő- 

 mellék vejszése — ottani szójárás szerint kürtö;öje — nagyon érti a 

 dolgát. Ö tudja, hogy a kárász, a dévérkeszeg, a czompó igen köny- 

 nyen téved a fejbe, mert nem gyanakodó, annál inkább furakodó ; de 

 a pontyot « méregbe kell hozni, hogy bemenjen ». 



Ez mindenesetre igen érdekes biológiai feladat ; megoldása pedig 

 fényes tanúbizonysága a magyar halász éleselméjűségének. 



Hát hogyan lehet a pontyot megharagítani? 



A halász felállítja a vejszét (kürtőt), melynek váró oldalán a kapu 

 nyílik ; ha ez a kapu csak kapunak áll, hát a ponty megfordul s 

 elmegyen — van hová. Hogy ez meg ne történjék, már messze a 

 kapu előtt veréseket, kurtább-hosszabb nádfalazatot alkalmaz a halász 

 s minél jobban közelíti meg a kaput, annál inkább oly irányt ád azok- 

 nak a terelőknek, hogy tölcsérszerűen szűküljenek; úgy járnak azok 

 egymásba, mint a kereskedő egymásba dugott papir « staniczlije » 

 csakhogy kellő hézag marad mindenütt. 



