2]6 



HIGVIZEN VALÓ HALÁSZAT. 



kinyújt. A varsának az a tölcsérszerű része, a melyen át a hal bebúvik 

 s mely más vidékeken vörcsök, versek, versik, szív, visza nevet visel, 

 Miskolczon torok. 



A miskolczi halász a tavaszi áradáskor — saját szavajárása szerint — 

 «rekeszteni mén» s a vész szárnyát V alakra állítja azokba a folyá- 

 sokba, a melyeket rekesztő szerszámjával átfoghat. Ebben a szerszám- 

 ban tehát valóban egyesítve van a vejsze és a varsa, is így igazi átme- 

 neti alak. 



A rekesztő halászatnak nagyon elterjedett, szerszám szerint vál- 

 tozatos módja a varsával való halászat. 



Üzi ezt a magyar halászember patakokban, folyókban, tóságok- 

 ban, mindenütt, mint kishalász vagy varsás; de egyszersmind mint 



ii?. ábra. A miskolczi vész 



igen régi módot is, mert hiszen a történei részből tudjuk, hogy a 

 régi okiratok megemlékeznek a fiilesvarsa, latinul «ansa» tisztes 

 alakjáról is, a melyet a régi kor jobbágyhalásza csupán az adományt 

 élvező uraság megbizottja szemei előtt emelhetett ki a vízből. 



A magyar varsák anyag szerint két csoportra oszlanak, u. m. háló- 

 ból és vesszőből valókra. 



Szerkezet szerint ismét így oszthatók fel: dobvarsák és szárnyas- 

 varsák; s a vejsze, sőt czége és a dobvarsák között — nem tekintve a 

 miskolczi vészt — az átmenetet a szárnyasvarsák teszik. 



Szemben a rekesztő halászatnak már letárgyalt nemeivel, a varsá- 

 nak főtulajdonsága az, hogy könnyen áthelyezhető, tehát már a mozgó 

 halászat felé hajlik. 



