256 



HIG VIZEX való halászat. 



A halászatra való kivonuláskor a nyargalpbárkát a ladik után 

 kötik. A neve onnan van, mert a ladik verte hullámon úgy hányó- 

 dik, mint a nyargaló ló: hol az orra, hol a fara van feljebb. Arra 

 való, hogy a kifogott halat belédöntsék s az élő állapotban ma- 

 radjon meg. A nagyobb ilyszerű bárkákban, melyeket a hálóhelyen 

 állandóan kikötnek s a nyargalóbárkából töltögetik, egy kisebb 

 rekesz is van, az ispita, a melybe a megbágyadi halat külön rakják. 



De most már ideje, hogy a ladik többi czók-mókjával is meg- 

 ismerkedjünk, mert van ám elég, hozzá pedig csupa eredeti alak. 



A hálófoltozáshoz szükséges hálótűkön és fonalon kívül, rendsze- 

 rint van ott két s-apoly — • komáromiasan «szapaó». 



139. ábra. Szapoly. 



Az egyik (139. ábra) a ladikba betóduló víz kihányására szolgál. 

 Erős nyelű, derék, öblös szerszám ez, a melyet a halász ugyancsak tud 

 használni ; oly szaporán hányván a vizet, hogy az egyik merítés még 

 : nem is érte el édes anyját, a folyót, már a másik is röpül utána. 

 A másik (140. ábra) egy kurta, furcsa, suta jószág; épen elég öblös 

 arra. hogy egy jókora ital vizet magába vehes- 

 sen ezért ivós^apoly — vagy komáromiasan ejtve 

 «ivószapaó» a neve. — Az igaz magyar halász 

 mindig azt a vizet iszsza, a melyben tanyát vet 

 és soha mással nem meríti, mint az ivószapolvlval 

 a mi azután igen komoly, majdnem ünnepé- 

 lyes egy aktus; mert előbb kiöblíti, azután egyszer-kétszer végig 

 húzza a víz színén, hogy a netalán úszó szennyet elhárítsa, azután meg- 

 meríti, azután ha legény megkínálja, a hagyga^dát, ha nagygazda az 

 preglegénjt, és csak akkor iszik, ha ennek nem kell ; a maradékot 

 visszaönti, végtére pedig a kezefejével illedelmesen megtörli a száját. 

 Ennek ez a rendje. 

 Van azután a ladikban egy sor szerszám, mely megtámasztásra. 



140. ábra. Ivószapoly. 



