KERÍTŐ HALÁSZAT. Pl R] TTYHAL.Ó. 285 



Az a háló, a mely a folyó közepének meghalászására való, a 

 piritty- vagy laftolóháló, melylyel két csónak jár s a melyet nem húz- 

 nak ki a partra, hanem ott a víz színén szednek a csónakba. 



A piritty-háló a meder természetéhez alkalmazkodik ( 1 68. ábrái. 

 Az apacsok, mind a két part felé szolgálva, rövidek, itt tehát a háló 

 keskeny; a derekán ellenben a háló öblösen mély. Hossza 90 m., 

 mélysége a derekán 12 m. ; de akad a Tiszán olyan is, mely 24 m. 

 mélységű. Berendezése különben olyan, mint az öreghálóé : van 

 apacsa, föle, ina, párája, keresztkötete stb. 



Ez a háló «futtató» is. Ennek egészen külön módja van. 



A hálót a nagyobb csónakba felfagyják s a felül fekvő apacs 

 keresztköteléhez egy derék, közönséges dézsát kötnek, azután beve- 

 tik a dézsát apacsostul a folyóba, utána hányják a hálót s e mívelet 

 közben víz ellenében eveznek. Természetes, hogy a víz a dézsát 

 magával viszi, utána a hálót is, mely igy a folyás hosszában falsze- 

 rűen kifejlődik. A mikor a háló elfogyott, akkoron a második csónak 

 már ott termett a dézsánál, megragadta az apacsot s húzókötelet 

 csatolt hozzá. A midőn ezt a felül álló csónak észrevette, lefelé kezd 

 evezni s természetesen kört vág a dézsás csónak felé, mire a háló előbb 

 patkóalakot ölt — a mint az ábra mutatja — , utóbb, mikor a két csó- 

 nak összeér, kört képez, tehát bekeríti a halat. Az ólmos ín, súlyát 

 követve, a víz alatt összeér s így a háló voltaképen egy óriási szűrő 

 kanalat alkot. 



Ezt a hálót azután úgy szedik ki, hogy az ina mindig összeérjen, 

 nehogy a hal aláfelé menekülhessen. 



Ezek a valóságos kerítőhálók, az öreghalászat legfőbb szerszámai, 

 a melyekhez halászbokor és vízijárómű kell. 



A SZEGÉNYSÉG KERITŐHÁLÓI. 



De már az úgy van, hogy a legszegényebb ember is ráéhezik a 

 halra. Igaz azonban, hogy legtöbbször az üres zsebű kivánja meg. 

 Hát összeáll a komájával s megkötik a kétkö\- meg a gyaloghálót ; 

 10 — 15 m. a hossza, 1 m. a szélessége. Apacsa olyan halászkézbe 

 való husáng, föle egy kis gyékény vagy kukoriczakóró ; köve is csak 

 olyan rongyba kötött patakbeli terméskő. 



Hátukon czipelik ezt a jószágot a folyó sekélyebb helye felé. 



