294 



HIGVIZEN VALÓ HALÁSZAT. 



artikulus szól, a mely ott mint büntető szerszám is szerepel s a mely- 

 lyel majd csak a jeges halászatnál fogunk megismerkedni. 



A bérlők czibékje emlékeztet a Komárom és Szeged táján dívó 

 laptáros farhámra (144. ábra HM I; van hevedere [H) és pöczke (Pi, 

 mely rendszerint egy erősebb pára s lánczon függ, azért, mert a 



kötélre vetve, jobban megfogja ezt 

 és nem igen csúszik ; a kötélre való 

 rávetése úgy történik, a mint ezt a 

 1 44. ábrán A mutatta. 



A dereglyén minden legény szá- 

 mára van ilyen czibék. 



Hogy már a bérlők iparszerü 

 halászatával végezzünk, lássuk egyéb 

 halászgazdaságukat is. 



A terítő helr he; közel van a ha- 

 sító tanya, jégvermével, a haladóval, 

 sóskamarával s a halásznépség laká- 

 sával ; no meg a ^\sidóutc\ávaU 

 együtt ; tehát egész telepítvény mely- 

 nek messze ér a halszaga. 



Az egy éjszakán kifogott hal a 

 laptár ládájából, erős, öblös kasokba 

 kerül (178. ábra), a melyek sorba 

 megtelnek s a hasítókunyhóba ke- 

 rülnek, hol az asztalokra döntik. 



Ekkoron a halásznépség asz- 

 szonya, lányserege már készen áll 

 élesre fent hasító késekkel ; a balkéz 

 hüvelyk- és mutatóujja rongvgyal van 

 körültekerve, hogy jobban is fog- 

 hassa a halat, meg a hasító kés tévedésétől kár ne essék az ele- 

 venben ; mert szaporán kell azon dolgozni, nincs idő az óvatosko- 

 dásra. 



Ez a hasító kés ■ — azok között, a melyeket ismerek, a legezélsze- 

 rú'bb — első tekintetre különös egy jószág s azt hinnők, hogy össze 

 van rongálva ( 1 79. ábra) ; már pedig helyes az. 



177. ábra. Czibék. 



