KERITO halászat, gyalom. 



2 9) 



Pengéje nagyon hegyes s hátra csuklott, úgy, hogy éle rézsünt 

 fölfelé vágó; nyele vaskos; a pengének éle felőli álla kiszökő. 



A halhasító késeknek számos fajtája van a Tisza, Duna, Körös 

 mentén ; de egy sem olyan czélszerű, mint a Siófok bérlőinél dívó. 



A munkát vezető halászné kellőképen széthúzza a rakást, hogy 

 az asztal körűi elhelyezkedő lányok könnyen hozzáférhessenek s 

 hozzálátnak a hasításhoz, melynek következő a lefolyása. 



A hasító a kihasítandó halat úgy 

 teszi maga elé, mint a hogyan a 

 1 80. ábra az olvasó felé áll ; erre 

 balkezével az asztalhoz szorítja, jobb 

 kezével pedig a halsörény bognárja 

 tövébe teszi a hasító kés hegyét s 

 úgy üti keresztül a halon, hogy a 

 hegye a hugygyón szalad ki — amint 

 ezt az ábrán láthatjuk. Mire átdöfte 

 a kést, az éle irányában úgy hasítja 

 ketté farka felé a halat, hogy a 

 halkormány az egyik felén marad ; 

 ekkor hasra állítja a halat s a kés 

 kiszökő állával ketté vágja a fejét ; 

 ilyen módon a hal kétfelé válik s a 

 két felet a hugygyótól a hónaljszár- 

 nyig a hasbőr tartja együtt. Erre a 

 késsel kikaparja a beleket, melyek 

 az asztalon rakásra gyűlnek, a ki- 

 hasított halat pedig bedobja a kezeügyében álló kasba ( 1 78. ábra). 



A belek azután rézüstökbe kerülnek, a melyekben a halzsírt kifő- 

 zik belőlük; a halak pedig kasban amosókádho^ hordatnak, hol apró 

 lányok a csutakkal (181. ábra), mely czirokból való, tisztára kimoso- 

 gatják s más, tiszta kasokba hányják. 



Innen behordják a halat a sóskamrába, a hol ismét asztalra terí- 

 tik s egyenkint erősen besózva, szétterített alakban a sóskádakba 

 rakják (182. ábra). A sóskádban azután meghagyják 24 — 48 óráig, 

 hogy a só jól megszívhassa, azaz jól kihúzza belőlük a vizet, mert ez 

 nagyon előmozdítja a ha! száradását. 



1S0. Halhasitás 



