296 



HIGVIZEN VALÓ HALÁSZAT. 



Úgy, a mint az idő engedi, terítésre kerül a dolog, azaz a halak 

 a \sidouic\dba vándorolnak. 



A zsidóutezát láthatja az olvasó a halászéletről szóló leírások 

 sorozatában, hol a hasítással és mosogatással együtt az egész jól le 

 van rajzolva.* 



A halterítés módját a 183. ábra mutatja. A kihasított, besózott és 

 jól megszívott halat a belső részszel kifelé fordítva akasztják ki a feszí- 

 tett zsinórokra, sűrűn egymás mellé, de mégis úgy, hogy ne érint- 

 kezzék s akként is, hogy a fejrésze mindegyiknek ugyanarra az oldalra 

 van fordítva. Ez azért fontos, mert sokszor igen hirtelenül kell 

 leszedni a halat s a helyes terítés ezt nagyon megkönnyíti. Ha t. i. 

 váratlanul eső köszönt be, az asszonynépség kasokkal kirohan, meg- 





182. ábra. Sóskád. 



181. ábra. Csutak 



185. ábra. Halterités. 



ragadja a zsinóron az utolsó halat és tolni kezdi; a halak ilyen módon 

 úgy egymásra tolódnak, mint az ismeretes kártyakatonák, a mi a 

 leszedést nagyon könnyíti és gyorsítja is. 



Mikor a halak kellőképen megszáradnak, összeválogatván az 

 egyformákat, ú. n. bálokba kötik. 



Legtöbbnyire a keszegfajok kerülnek sózásra," de kihasítják azért 

 a megbágyadt nagyobb pontyokat, őnhalakat is, a melyek a jobb szá- 

 radás kedvéért megsülj altatnak, azaz többszörösen késsel meghas- 

 gattatnak. 



Ez a gyalmos bérlők mestersége, melyet alig néhány heti meg- 

 szakítással egész éven át űznek; sokszor már úgyis, hogy kettős fel- 



* Lásd a dZsidóiitcza tája» alatt. 



