3 18 



H1GVIZEX VALÓ HALÁSZAT 



A hálókkal űzött állító halászat lényege az, hogy a hal az igen 

 engedékeny, finom hálózatokba belé bonyolódjék s így szárnyainál és 

 szironyfedelékjénél fogva veszszen rajta. 



A régibb keletű magyar állítóhalászat kétféle hálót ismer : az 

 egyik a métháló, a másik a mará^saháló. 



A méthálót a 20]. ábra mutatja, hol is J a háló föle, egy vékony 



203. ábra. Métháló. 



kötél; C; a c^öjtkénypóta, mely a czötkény — Euphorbia palustris — , 

 egy farkasfűtej-féle mérges növénynek ujjnyinál erősebb, belől igen 

 taplós, különben elég szilárd kérgű kórójából készül. 



A finom fonálból kötött, meglehetős öregszemű háló }o — 40 m. 

 hosszú, i'. 15 — 2 m. széles és se ina se köve. 



204. ábra. Métfa. 



Ehhez a hálóhoz tartozik a métfa (204. ábra), a melyre a háló 

 czötkénypótáinál fogva igen könnyen fölfűzhető s a melytől a háló 

 nevét bírja; mert közkeletű neve Szeged körűi csak « c^ötkényháló ; 

 a métfát s ezen a soron a méthálót Tápén találtam igen öreg halász 

 száján-kezén. 



A méthálóval való halászat a következő : 



A halász felkeresi az állóvizet, tehát leginkább a folyó holt ágait. 



