HIGVIZEN VALÓ HALÁSZAI. 



valók, hogy a háló fölét a víz színen tartsák, hanem csak arra valók, 

 hogy a háló a víz alatt — hová a köveilók lehúzzák — falszerűen 

 megálljon. 



Feszülnie sem szabad a hálónak, mert épen a lazaság teszi fogóssá, 

 ez bonyolítja be a halat; ezért a 80 méteres hálót csak mintegy 60 

 méterre nyújtják ki, hogy sora hullámos legyen. 



Ám lássuk a beeresztést, még pedig a Balaton-Füred városi halá- 

 szok kimívelt s immár magyar mesterszavakhoz kötött módja szerint. 

 A beeresztést bödönhajón három ember végzi. 



Halász mesterszóval kifejezve : az 

 egyik kíséri, azaz kormányozza a bö- 

 dönt ; a másik hú^a, azaz evez ; a har- 

 madik ereszti, t. i. a hálót sorba be- 

 eresztgeti, ügyelve, hogy rendesen alá- 

 szálljon. 



Balaton-Füred vidékén a nagy kö- 

 veilök közül a két szélső a végkő, a kö- 

 zépső az őrkő ; a póták neve : fiókgyé- 

 kény ; a háló maga a selyem. Minden 

 vég- és őrkőnek megfelel egy őr. 



A hálót mindig szél mentén eresztik 



208. ábra. Az őr 



a vízbe: « rakják". Természetes, hogv 

 a hálót — hosszát értve — lazán be- 

 eresztvén, az csak ott feszül, a hol a 

 kő húzza, a két kő közötti rész ellenben szabadon hullámzik ; így 

 átbúvók keletkeznek, halásznyelven ez az átolja; s minthogy a szom- 

 széd hálók közt ez a legszűkebb rész, a melyen a hálók közé került 



209. ábra. A kaczér. 



halnak át kell jutnia: itt nyaklik meg legtöbbször ; ezért mondják : 

 « mindig átoljával akad meg a hal». 



Ezeket a hálókat a Balaton körül különben még vetőhálóknak is 

 nevezik. 



