r-< 



HIGVIZEN VALÓ HALÁSZAT. 



Az utóbbi névvel már találkoztunk, még pedig az állítóhalászat- 

 nál (20 v ábra) s láttuk, hogy sajátságos czötkénypótáinál fogva, erős 

 zsinegre van fűzve s karók között van felállítva; a következővel 

 annyiban rokon, a mennyiben ez is, fakarikákná! fogva, rúdra feszít- 

 hető. Úgy látszik tehát, hogy az elég sajátságos «mará~sa» szó a 

 felfeszítés, illetőleg felállítás módjára vonatkozik. 



A székely vezető- vagy marázsaháló (2 1 4. ábra; olyan mint egy zászló ; 

 3 — 3.:; méteres fenyőrúdra járó és háromszoros, vagyis két tükörháló 

 között finom ínléhése van, a melyben tehát a hal úgy fogódzik meg, 

 a mint azt a kecsegehálónál leírtuk és lerajzoltuk. 



214. ábra. Székely vezetőháló. 



Részei szerint van rúdja (R); karikája (KK); feje (F) ; ólma [Ö); 

 fes^ítökötele (fk), mely olyan hosszú mint a rúd. 



Ez a háló a Küküllő mentén lakó székelység kezén van, s ez e 

 hálóval az igen sajátságos, u. n. suga-halás^aiot űzi. 



A halász vagy mezítláb, vagy bocskorosan folyó mentén indul s a 

 hol a víznek nagyobb esése van, a hol tehát zúgva siet, ott begázol, 

 a hálót a rúdon úgy feszíti ki, a mint az ábrán látszik, azután beereszti 

 a vízbe úgy, hogy az ólmos ín a víz fenekét éri. 



így tartva a hálót, a víz folyásával — sebességéhez alkalmaz- 

 kodva — siet a halász is 20 — 30 méternyi darabon, miközben a 

 feszítő kötelet engedi, úgy, hogy a háló mind összébb jár s végre is 

 a feje közelében ránezosan együtt van. Ekkor a halász kiemeli a hálót 

 s ha fogott, kiszedi a megnyaklott halat; újra feszít és tovább halad. 



