KERESŐ HALÁSZAT. 



329 



A halász jól tudja, hogy a halak épen erős folyásokban fejjel víz 

 ellenében állanak s ilyen helyen mindig víz ellenében menekülnek 

 is, tehát — okvetetlenül a hálónak szökve — rajta is vesztenek. 



De van a marázsahálónak másféle alkalmazása is, még pedig 

 pisztrángra szolgáló. 



Gyergyóban, a Nagy-Hagymás felséges sziklavilágában van egy 

 igazi gyöngy, a Gyilkostó, a melyről a halászéletről szóló leírá- 

 sok között majd bővebben szólunk, a hol a pisztráng óriási nagy- 

 ságra növekedik. Itt a székely éjszakára rúdon járó, nagy marázsa- 

 hálót állít a vízbe úgy, hogy a rudat a tóba veszett erdő valamely 

 kiaszott facsúcsához köti, a hálót lazán kifeszíti s reggel kiszedi. 

 Ritkán fog; de ha fogott, nagy hal a prédája. 



A marázsahálóval való halászatnak a Gyilkostón dívó neme az, a 

 mely majdnem azonos a Szegeden dívóval ; lényeges különbséget 

 csak a háló maga alkot, amennyiben amaz háromsoros, emez pedig 

 csak egysoros. 



A keresőhalászatnak rangszerint is utolsó szerszáma a kaparóháló, 

 a palóczság »kutyamás%ója» ; a Bódva-halász száján « varsaháló ». 



A magyarság partról, a palóczság «pannalről» vetegeti. 



Az a halász, a ki a kaparóhálóval keresi a halászszerencsét, a 

 valóságos istenadták közé tartozik; elmondhatja magáról, hogy 

 « szegény embert az ág is húzza ». 



Szerszámja egy zsákalakú háló (215. ábra, V), mely patkóalakú 

 kávára van vonva ; ez a káva a rúd ágasához van kötve, még pedig 



