T 1 ' 



H1GVIZEX VALÓ HALÁSZAT. 



feje részen, a lábrészéről pedig tartómadzagok feszülnek. Ilyenformán 

 a háló szája a halász felé tátong. A rúd °, — 4 méter hosszú. 



A halász kiválogatja a partnak azt a részét, a hol a víz feneke 

 tiszta és lankásan mélyedő s jó messzire veti be a hálót, azután 

 pedig, mintha gereblyélne, úgy húzza a patrra. tehát magafelé ha- 

 lászik. 



Rendszerint csak apró küszhal és keszeg a sovány préda, mely nem 

 igen terheli azt a foltos vászontarisznyát — ha van ; mert a kaparó- 

 halas; akárhányszor csak úgy az inge hasítékjába csúsztatja a sze- 

 rencséjét. 



A Bódva-halásznak — Szendrő táján — ebben is bizonyos eredeti- 

 sége van, amennyiben hálója szakasztott ilyen szerkezetű ugyan, de 

 nagyon öblös ; el is nevezi varsahálónak. 



A szendrei varsahálónak járuléka azután a holló (21c. ábra. B< 

 egy 3 — 4 méter hosszú rúd, melynek vastagabb végére rendszerint 

 valami ócska bőrdarab van rászegezve.* 



A halász fölkeresi, rendesen másod- vagy harmadmagával, a 

 Bódva esöndesfolyású, bokros helyeit, leginkább azokat, a hol a fűz- 

 bokrok a vízbe nyomulnak ; beveti a varsahálót úgy, hogy szája a 

 bokor felé áll s ekkor a czimborák a botlókkal jól megdöfögetik a 

 bokor vízalatti tövét, gyökérzetét, hogy a halat a hálóba beriaszszák. 



Ezt a nevezetes műveletet azután «hollólásnak» nevezik, mely lé- 

 nyege és szerszáma szerint szakasztott az, a mi a székelység «göbülése» 

 s a bodrogköziek «%urbolása». 



Ez a magyar népies keresőhalászatnak a foglalatja. 



VII. VETŐ HALÁSZAT. 

 AZ AMFIBLESZTRON. 



A vetöhálóval való halászat a történeti halászati módok között a 

 régiek közé tartozik, a mint ezt már az ősi elemekről szóló fejezetben 

 ki is mutattuk. 



A tudományos közfelfogás az, hogy a kerek vetőháló, mely 

 eldobva, ránezosan összeesik, azonos a görög amfiblesztronnal. mely 



* Azonos a zurbolófával, sjöbülővel. buklóval. L. azokat. 



