3^2 HIGVIZEN VALÓ HALÁSZAT. 



mely helységnek halászati dolgokban való jelentős volta már érintve 

 is volt — található, oly alakban, a mint á 23 c. ábra lerajzolja. 



A pinnyédi halászság evvel a szigonynyal vaktában döfögeti a 

 padmalyos, gyökeres helyeket és igaz, hogy a szigony nagyon fogós, 

 kivált a mikor a halat a keresztbe szembenálló két ág a gerinczen, a 

 másik két ág pedig oldalt éri. 



Az eddig felkutatott szigonyok sorozatát méltóképen rekeszti be 

 a Fertőn dívó, oldaltvágó szigony, a melynek két változatát a 236. 

 ábra tünteti föl. 



E szigony ágai szaka nélkül való sima hegygyei bírnak s vagy 

 egyenként hajlanak oldalt (a), a midőn azután a belső ág a legrövi- 

 debb, vagy egyformák s ekkor a szigony nyaka van meghajtva [b), a 



5. ábra. Oldalt vágó szigony. 



midőn azután az egyenlő- hosszúságú, élben álló ágak mégis oldalt 

 vágnak. 



Az oldalt vágó szigonyvasak aligha magyar eredetűek s valószínű, 

 hogy a Fertő tavára az oda telepedett német elemek hozták. E föl- 

 tevés mellett szól az a körülmény, hogy alapjában hasonló szerkezetű 

 vasak északi Németországban, nevezetesen Schleswig-Holsteinban, 

 Pomerániábaa s az Élbe folyó torkolata felé találhatók, hol « Elkér, 

 Hölger és Segelhau» nevet viselnek s leginkább az angolnának hiná- 

 ros helyeken vaktában való szúrására használtatnak. Ezek a « Höl- 

 ger »-ek 20 — 2^ ágúak is; ágaik felváltva rövidebbek-hosszabbak; 

 az egész szerszám a ritkafogú úri fésűre emlékeztet (237. ábra); ágai 

 különben szintén szaka nélkül valók. 



A Fertő halászsága oldalt vágó szigonyát leginkább az ívó pontyra 



