37° 



HIGVIZEX VALÓ HALÁSZAT. 



rásba kiszórva, minden ősrégész legalább is a «bronszkort» mondja 

 reájuk. 



A csónik orra felé oda van vetve a s?ák, a melynek rendelteté- 

 sét már a iökös horognál fejtegettük ; a fara felé, a hol ágasbogasságá- 

 val legkevésbbé ártogat, ott hever a «katka», melyet az ősrégészet 

 tudománya legalább is a czölöpépítmények korába utasítana. 



Ott van továbbá egy négyszögletes, kihúzó fedelű ládikó, a «/?o- 

 rogs\ers\ám» , benne finom reszelő, a horgok kihegyezésére; sok min- 

 denféle feles horog, drótdarab, szög s a jó ég tudja még mi és mi 

 nem; s ott van a «csiriptetőbe» felszemelt fenékhorog maga, melynek 

 minden madzaga, horga hamisítatlanul honi csinálmány. Az a horog 

 pedig, forma és pedzőség tekintetében, mintha a bronszkorinak sza- 

 kasztott utánozása volna! — ■ a különbség tulajdonképen csak az, hogy 

 vasból való. 



Szóval mind valóságos «ősi s^ers?ám», hozzá pedig olyan tökéle- 

 tes, hogy hiába ostromolja az új korszak, mert jobbat, a folyó termé- 

 szetéhez illőbbet nem tud adni. 



Mikor az a fenekes fölteszi ütött-kopott kalapját, magára veszi 

 hétköznapi, foltos mándliját, beleül a csónikjába s a part alatt tova- 

 evedz, csakúgy eltűnik az ember szeme elől. Úgy össze van az kopva 

 mindenével a Tisza folyó szőkeségével, a part agyagos omlásaival ■ — 

 hogy még a parton kuczorgó vízimadár sem riad meg tőle. 



Lássuk immár fő szerszámját, a fenékhorgot (250. ábra), nevezete- 

 sen annak « pörgettyűs » faját. 



Itt K a karó, mely körül belől másfél méter hosszú s jól ki van he- 

 yezve, — kötővégén van a pörgettyű — egy kis kolomp — ; ott egy- 

 szersmind a horogderék, palló vagy ín («/) is meg van kötve. 



Az első kŐ, a nagyobb (PK), palló kő nevet visel; égetett téglából 

 való ; ezután következik tiz horog a patonyra (pp) kötve, mire le van 

 hurkolva az első böncső iB); erre ismét tiz horosr, reá a második 

 böncső (fi 1 ) ; ismét tiz horog s így tovább nyolczvan, néha százhúsz 

 horogig is, míg végre a mederkő vagy végkö ( V) bezárja az egészet. 



A kövek behurkolását az N ábra mutatja, hol B z a hurokra 

 vetett böncső, J az ín, p a patony, h a horog. 



A mikor a fenekes kiszáll, hogy a fenékhorgot kivesse, szerszáma 

 a csiriptetőbe és fejmadzagra van szedve ; a kövek pedig sorrend 



Ö 



