KIVONULÁS. 



383 



nyíre egymástól. A míg tehát a bedöntőfej szélessége körülbelől 240 

 méter, a kivonófejé pedig 210 méter, az ágak hossza 400-tól 800 

 méterig váltakozik. 



Elképzelhetjük azt a munkát, a melybe az egyes vonók kijegelése 

 s a lékeknek egész télen át való nyitvatartása kerül ; pedig ez még 

 a könnyebb vége a dolognak ! 



A mikor a vonyók ki vannak jegelve, összeáll a bokor, a melyet 

 már ismerünk, előkeríti a jégsqánkó'kat, felrakodik és indul. 



Minden bokoimak van egy nagyobb és egy kisebb szánkója 

 (2Ó4. ábra), melynek kettő a kávája (K). A nagyobbik szánkóra fel 

 van rakva az öregháló meg a ve^ér — néhol rohanj', hajtórúd, hajtó- 

 léc\ stb.; — a kisebbik szánkón viszik az eleséget s az apró szer- 



264. ábra. Jégszánkó. 



számot.* A vezérrel és a többi szerszámmal majd a leírás során ismer- 

 kedünk meg. 



Egy ilyen kivonuló halászbokor igen eredeti kép. A míg a jég 

 még ropogós, a bokor hosszú sorban vonul, nehogy a jeget egy ponton 

 nagyon megterhelje. Egy rész húzza a szánkókat, a másik rész utána 

 ballag, vállán azokkal a csudálatos szerszámokkal, a melyeket az 

 idegen sehogy sem tud kimagyarázni. 



A falu czellengő ebe kiséri a bokrot, mert nagyon jól ismeri ezt 

 a mozgalmat s tudja, hogy neki is juthat; a környék varja, hollója a 

 bokor körül röpkéd, majd lebocsátkozik a jégre, hogy kivárja a 

 szerencséjét; és megjelenik a szárnyatlan varjú, a «cserkés%» is, a falu 

 dologtalanja, ki apró szolgálattal, jó szóval behizelgi magát, hogy a 

 szerencséből majd neki is jusson valami. 



* Együttvéve (tmunicziói) a neve. 



