HALOHUZAS. 



:8 9 



{KA) felé fordítják. Minthogy pedig immár csak nyolcz-nyolcz sor- 

 lék van hátra s a jég alatt járó háló szárnyai már egymásfelé kanya- 

 rodnak, az egész bokrot megszállja a buzgalom, mindenki serénykedik 

 s különösen a csibéket tartja készen. 



Mesterszó szerint van a czibéknek nyele (T), csáklyája (Cs), 

 lánc~a (L), hámja (H), a mely utóbbit a halász úgy kanyarít magára, 

 mint a dobos a magáét, a nyelét pedig — a csáklyával fölfelé — a 

 kezében tartja. Egy legény előkeríti a buffogatót* s odaáll az illető 

 lékhez (263. ábra x és 267. 0). Ez a bufíogató rendesen valami tölgy- 

 fának a golyvaszerű kinövése, mely tűzzel-vassal van kivájva s azután 

 nyélbeütve, a mint ezt a 272. ábra mutatja. Magyarázatra nem szo- 

 rul, hogy a buftógató, kávás felével a vízre vágva, nagyot szól. 



Mihelyt a két vezér — ■ mindegyik a 

 maga oldalán — az ajtólékben megjelenik, 

 nyomban megragadják s úgy a mint jött ke- 

 resztbe kihúzzák a jégre; utána vonják a 

 kötelet, melybe a legénység beléakasztjaa 

 czibéket — avval a helylyel, a hol a láncz 

 rá van erősítve — s keresztirányban ha- 

 ladva, megszakadásig húzza, mert az a 

 feladat, hogy a hálószárny két istápja men- 

 től gyorsabban összeérjen az ajtólékben, 

 hogy a háló a jég alatt zárt körben álljon, 

 a mint ezt a 267. ábrán ó körül kipon- 

 tozva látjuk. 



Mielőtt hogy a háló egészen bezáródnék, a buklolékeknél álló 

 legény ugyancsak buffogat, hogy a bekerített halat, mely immár csak 

 a két egymásfelé közeledő istáp között menekülhetne, a káta felé 

 riaszsza. 



Mihelyt a két istáp az ajtólékben összeért, nyomban kiveszik s 

 kezdődik a hálónak a kiszedése. 



Természetes, hogy úgy, a mint a kötél jön, az ajtóléknél álló 

 vezeresek gondosan ügyelnek, hogy ez egyformán történjék s mihelyt 

 •az egyik kötélnek külső czélája kijön, a másiké késik, megállítják az 



272. ábra. Buffogató. 



* Ez a szerszám, mely a higvízen való tanyavetésnél is szerepelt, már tünedezik. 



