39o 



JEGES HALÁSZAT. 



előbbre járó félt s összevárják a két czélát ; így történik ez a bőtök- 

 kel, a belső czélával, végre a hálószárnyak túzsérjaival is. 



Csak így leírva is, elgondolhatjuk azt a roppant munkát, a melyet 

 ily jegestanya vetése és húzása megkövetel ; és eltelhetünk bámulat- 

 tal a halászság vaskeménysége iránt, mely ezt a munkát nemcsak hogy 

 jó kedvvel végzi, hanem lelkesedik is iránta. 



Nincsen a télnek az a köde, hófúvása, csikorgó hidege, mely 

 elvegye ennek a halászságnak a jókedvét; s mikor a háló a jég alatt 

 jár, csak a rianás veszedelme az, a mely a bokrot menekülésre, szer- 

 számjának cserbenhagyására bírhatja. 



A « rianás» ■ — a nádasnak Balaton menti kiejtése — a jégnek oly 

 megszakadása, mely ágyúlövéshez hasonló robajjal jár s úgy, a mint a 

 repedés halad, a csattanás is folytonosan, úgyszólván a távolba futva, 

 ismétlődik. Az ily repedés és dörgés sokszor mérföldeken át vágtat s 

 10 — 40 méter szélességben is tátong. Természetes, hogy a repedés 

 vize mindazt elnyeli ami útjába esik. A kitérés nagyon bajos, mert a 

 veszedelem villámgyorsan halad. Alighanem több ember esett a ria- 

 násba, mint a nyári vihar hullámába! 



E repedések tulajdonképeni okozója ismeretlen ; lehet, hogy a 

 nagy kiterjedésű tó különböző pontjain uralkodó különböző légmér- 

 séklet, lehet, hogy néha a szél nyomása is az ok. 



S bámulatunk még fokozódik, ha elgondoljuk, hogy a tanyavetés 

 nagy munkája igen gyakran kárbavesz, a háló üresen, vagy pár hitvány 

 keszeggel kerül ki a jég alól ; sőt van elég tél, a mely egészben sem 

 fizeti meg a fáradságot. 



De mikor néha beüt a « szerencse », van azután jéghátán, falu- 

 hosszat lakodalom ; megérzi az egész vidék, sőt újabban még híres 

 Bécs városa is, a hol a Balaton főhala, a « fogas », nagyon keresett 

 portéka. 



Hogy milyen az a « szerencse », erre reátanít az a halászper, amely 

 évekkel ezelőtt Enying birósága előtt folyt le. 



Kenesse község igazi őshalászai egy napon jegestanyákat vetettek 

 s csakhamar híre futott, hogy nagy volt az ő « szerencséjük » ; a hír 

 tíz ezer mázsákról szólt ; de arról is suttogott, hogy a kenessei halá- 

 szok akkoron behalásztak a foki vizekbe. Erre kapták magukat a foki 

 — ma már Siófok, a mely névvel a Balatonvidék embere nem igen 



