ÖSSZEGEZÉS. 



E könyv történetében, valamint a halászat történetéről szóló 

 részében ki van fejtve, hogy a halászat hanyatlásával a nyelvkincs is 

 fogy, ennélfogva azt, a mi még épségben van, a nép száján él, meg 

 kell menteni. 



Ez nem csak irodalmi érdek, hanem érdeke a gyakorlati életnek 

 is, mert a halhoz és a halászathoz nagy nemzetgazdasági érdekek 

 fűződnek s ha ezeket szolgálni akarjuk, a mint ezt a magunk iránt tar- 

 tozó kötelességünk parancsolja is. mindenekelőtt arra kell töreked- 

 nünk, hogy egymást megértsük. 



A közérthetőség s ennek során az élő, tartós és mély hatás a nyelv 

 szellemének tiszteletben tartásától függ. Egyedül ez vezet nemcsak a 

 közérthetőséghez, hanem a helyes alkotáshoz is, a melyre itt, mint 

 mindenütt, annál nagyobb szükségünk van, minél bizonyosabb, hogy 

 közvetetlen rokonok nélkül állva, önmagunkra szorulunk. 



Szerintem bizonyos, hogy a halászati irodalomban, úgy a gya- 

 korlat terén is, új mesterszócsinálásra nem szorulunk, mert a halá- 

 szat, mint ősi népfoglalkozás, még ma is hatalmas nyelvanyagot nyújt 

 s ez nemcsak hogy megfelel a nyelv szellemének, hanem elég hajlé- 

 kony is. 



Vonjuk ki tehát a halászati szerszámjárásnak és tartozékainak ered- 

 ményét, mely annyival inkább értékes, minthogy a legtöbb mester- 

 szó a tárgy rajzához van kötve, a tévedés tehát emberileg kikerülhető. 



A *-gos mesterszó alkalmazása, néha alkotása is tőlem ered s 

 mondhatom, hogy erőszak nélkül keletkezett; a magyarázat a mester- 

 szótár feladata. 



I. HIGVIZEN VALÓ HALÁSZAT. 



*REKESZTŐ HALÁSZAT. 



C\ége; van : * szárnyékja, kapuja, kamzsahálója, * talpvészlése ; 

 bocskorvarsája ; ennek szádja, tömlöcze. 



Hermán O. A magyar halászat. 2 " 



