TIHANY. 429 



összeül és meginti egyszer — kétszer — háromszor; ha ez nem használ, 

 « eligazítják ». 



A tizeden felül az apátság konyhája számára bizonyos mennyiségű 

 halat minden bokor ád ; ezt « szerhalnak » nevezik. 



A mint látjuk, a tihanyi halászbokrok valóságos köztársaságok, 

 melyeknek saját törvényeik vannak ; a fennmaradás a legtermészete- 

 sebb módon biztosítva van, czéljukat pedig kiművelt munkafelosztás 

 révén érik el. 



Mielőtt a tihanyi halászság egyéb, általános jelentőségű ügyeire 

 térnénk, álljon itt még egy vonás a bokor belső életéből. 



A bokor nemcsak hivataloskodásra, hanem más ötletből is össze- 

 jön a czéháznál, vagyis a kulcsos hajlékában. Olyan barátságos össze- 

 jövetelek ezek, a melyeknél a már többszörösen említett korsóé a 

 főszerep s ilyenkor láthatni, hogy a halászarticulus legkisebbik ren- 

 deletét is pontosan megtartják. A ki belép, kezet nyújt társainak s ha 

 mulatozás közben csak egy perezre is távozik, a szomszédjában ülők- 

 kel kezet szorít s ugyanezt teszi visszajövetelkor is. 



Olyan csendes mulatozás ez, mely mélyen jellemzi az igazi ma- 

 gyarembert, ki a « Hanswurstot és Spassmachert» soha be nem veszi. 

 Elbeszélgetnek, bodor füstöket eregetnek s közbe-közbe koezczin- 

 tanak. Bejön az egyiknek, a másiknak a felesége, anyja, lánya s 

 hozza tiszta kendőbe kötve a vacsorát. így jócskán felgyülekeznek; a 

 férfiak az asztal körül, az asszonynépség a boglya vagy a cserép- 

 kályha tövében, külön-külön. Mikor már jól kibeszélték magukat, 

 hát nyugodalmas jó éjszakát kivánva, épen oly csendesen elszéled- 

 nek, mint a hogy felgyülekeztek és elvoltak. 



De mikor beüt a jó szerencse, vagy vendég vetődik Közéjök, 

 akkor erősebben lüktet a bokor mulatozása; a kisbíró sűrűn jár a 

 kancsóval a pinczébe s járja a felköszöntés, meg a tréfás szó is ; és 

 ha ügyes a vendég, kicsalja azt a magyar természetet, mely akkor nyi- 

 latkozik a maga zamatosságában, a mikor a kulcsos, poharat ragadva, 

 a szoba közepére áll s a bokor tagjai körbefogják ; kiki tele pohárral. 



Ekkor rákezdi a kisbiró : 



Én vagyok a halászlegény, 

 Én járok a víz tetején ; 

 Én fogom az aranyhalat 

 A tihanyi hegyek alatt. 



