44 6 



MAGYAR HALASZELET. 



ségét képezik, vannak kis halászok, ú. m. koczások és fenekesek 

 vagy horgászok; néha mind a két faj egy emberben egyesül. 



A koczás — egy a keczéssel és bónéssal — a hosszúkeczét von- 

 tatja a Duna fenekén ; a fenekes a fenékhorgot veti ki a fejkőhöz 

 kötve s minden tizedik horogban egy-egy horogkövécscsel lekö- 

 velve. 



A fenékhoroggal való halászásnak ősi és fejlett voltát semmi sem 

 bizonyítja jobban, mint az, hogy a horogra valónak, a mit t. i. a hal 

 csalogatása végett a horogra húznak, külön mesterszava van, t. i. 

 «pélle» — innen pélléző, pélleszedő — és hogy a fenekesek kezén 

 maradt meg a fentő és a kuttyogató vagy — komáromiasan — - buty- 

 tyogató. 



Az előbbi nyilván a történet előtti őskorba, az utóbbi messze 

 keletre vág vissza, s reá mutat a «kumai magyarságra." 



A komáromi halász ma is halászsarut visel; hatalmas csizmát, 

 melynek szára térden felül ér s melynek megvarrása régenten a timár 

 czéh remekei közé tartozott. 



A Dunának, teljesen függetlenül minden földirati és közigazgatási 

 beosztástól, külön halászfelosztása van, még pedig tanyák szerint ; 

 minden tanyának neve van s e nevek teljes figyelmet érdemelnek, 

 kivált a régi okiratokban előforduló helynevek meghatározásának 

 tekintetéből, a mire a történeti rész reá is mutatott. 



A tanyák im ezek : 



Keszizátony, 

 Lérióra, 

 Fősső forgó, 

 Hármos forgó, 

 Lovadi rí alja, 

 Öregtanya, 

 Hamarja, 

 Léri farok, 

 Flórián, 

 Faluajja, 

 Körtitanya, alsó 



» középső, 



Körtitanya, fősső, 



Hegyajja, 



Vizás, 



Bene, 



Szívás ajja, 



Szaros, 



Jázos, 



Ludas, 



Disznós, 



Zsitvaajja, 



Szenes, 



Bők, 



Keszesrés, 

 Fokajja, 



Pusztatemplomaj ja , 

 Marczibilla, 

 Lidia, 



Szegfűtanya, 

 Beresleg, 

 Pinkezátony, 

 Lópéra, 

 « Paczalos, 

 Pörös, 

 Főhágó, 



