47° 



MAGYAR HALASZELET. 



örökösen változott. Változtatta a földárjának, föl- és leszállása ; a folyók 

 áradása, apadása, az esők járása; a pákász pedig ezeket mind ismerte. 

 Jól tudta, hogy a tartós eső melyik részen lágyít, az áradás hol sza- 

 kítja meg az ingó lápot, melyik része bírja az üres, melyik a megter- 

 helt szekeret, a gyalogost, a lovas embert, az egyes marhát, a nagy 

 falkát. 



Nappal ezer jel szerint igazodott el ; főképen a növevények és 

 nyilt vizek után. Jól tudta, hogy a nád, a sás, a gyékény, a páfrány 

 milyen aljon terem; ismerte a nádüstököt, a cseretet, a rónavizet; 

 éles szeme meglátta a sűrű növényzet alján serkedező vizén a vízi 

 lencsét, mely lápkútnak, mélységnek, a takaró növényzet csalékony 

 voltának a jele. Éjjel csillag után igazodott. 



De a miben tökéletes mester volt, a miben senkisem tehetett túl 

 rajta: az állatismerete volt. 



Úgy, a mint a szúnyogok raja egy gomolyban játszadozott, alant 

 járt, vagy a magasba tartott ; a mint a rónavizen a vízi bogár partfelé 

 vagy a parttól távol kergetődzött, czikázott ; a mint a csíkbogár fel- 

 kerekedett s a vízből szárnyra kelt, a csiga karón, nádon fölfelé 

 mászott, vagy az alján maradt: ez neki mind áradás, apadás jele volt. 

 A mint ez vagy amaz a madár szólt, keringett vagy alantjárt, a mint 

 más hálóhelyre költözött, ide vagy oda rakta fészkét, a mint a nádi 

 pók szövögette hálóját, a vízipatkány, a güzü ásta lyukát : az mind idő- 

 járást jósolt. 



A madár helyi mozgásából a közel jövőre jósolt ; a madarak tava- 

 szi, őszi vonulásából kiolvasta az évszakok időjárását. 



Nem röpült fel madár, melyet meg nem nevezett volna ; nem rakott 

 fészket, hogy a pákász ne ismerte volna; a madár szokását, élet- 

 módját, mint minden állatét, a legapróbb részletig ismerte; szedte 

 tojását, fiát; nem csoda, hogy akkor fogta el, a mikor épen akarta, 

 vagy szüksége volt reája. 



E mellett mindenkor halász is volt. A legapróbb részletig tudta a 

 csík, a csuka, a kárász, a czompó, a bobály járását, szokását, ivó- 

 helyét, megfekvését, felszállását, a fenéken való járását : — fogott is a 

 mennyi épen kellett. 



Csúcsos nádkunyhóját a rétség és lápok belsejében «hegy»-re 

 építette, inkább rárakta, hogy könnyen el is vihesse ; emlékeztetett 



