jf!o MAGYAR HALÁSZÉLET. 



nyába foglalva immár csíktök ; alatta a gyékényből szépen megfonott 

 csíkputtony ; az ajtófélfához van támasztva a lápibot: a kaszúr jó maga- 

 san valami résbe van dugva, «hogy a gyerek el ne érhesse » ; a kerí- 

 tésen szárnyasvarsa szárad, az ól hiújából kikandikál a tapogató, mert 

 a kiöntéseken a csíkász varsával, tapogatóval is dolgozik. Alkalmatos 

 helyen a vékony friss fűzfavessző-rakás, közelében megkezdett csík- 

 kas, a derék mereglyéivel, vörcsökig készen. A csíkászt sohasem kell 

 nagyon hivogatni, nyomban készen van, mert ő nem csak járja, hanem 

 szereti is a lápot. Most is előveszi a lápibotot, a kaszúrt meg a csík- 

 tököt, lerúgja a csizmát s bocskort köt, mert ez nem tiporja az ingó- 

 lápot s ha meg is merül, ki is ereszti a vizet; fölkapja s a korcz mögé 

 dugja a gatyaszárat, szalmakalapot nyom a fejébe és indulhatunk. 



Elhagyjuk a falut szárazmalmostól, a börvelyi református temetőt 

 széleslapú, hegyes fejfáival s követjük a mély kerékvágásul dűlőutat, 

 mindenütt kukoriczaföldek között,. melyeknek széléről ezrével kaczag 

 felénk a napraforgó virágnak néha tótkalapnagyságú tányérja s helyen- 

 közön a tök futóindája nagy körben borítja a földet. Itt semmisem 

 mutat a láp közelére, pedig hamar érjük el. A földek közül kiérve, 

 elfogy az út s rétség terűi el, szélén szekérállásokkal ; füve megvegyül 

 sással, apróbb kákával s távolabbról már a nád is bólingat; szélén ér- 

 szerű víz látszik, a melyben a deszkából összetákolt, fenekén gyé- 

 kénynyel meghányt ladik várja a csíkászt és vendégét. 



A csíkász egy kicsit neszel, körülnéz s mikor biztos benne, hogy 

 senki sem látja, neki megyén egy nádüstöknek, tövét megbolygatja a 

 lábával s kihúzza a tolórudat, a melylyel a ladikot hajtani szokta ; az 

 ülődeszkát is onnan keríti elő s ekkor indulhatunk. A dugdosásban 

 igazi mester. 



A nádrengetegbe vivő, gondosan tisztított csapás oly keskeny, 

 hogy a nád mindkét oldalon éri a ladikot; kanyarogva, kigyódzva 

 vezet mind beljebb ; a nádüstökök mind magasabbra szöknek; néhol 

 be vannak futtatva a lápi csillagvirággal (Convolvulus) ; nyíltabb 

 helyeken föltűnik a páfrány (Aspidium), illatossá teszi a levegőt 

 a vízi menta. A víz tiszta; feneke a korhadó növényektől sötét- 

 barna; különben nyüzsög benne az élet: félresiet a szurokfekete csík- 

 bogár, a tarajos hátú gőte ; mászkál a Phryganeák tegezés álczája s a 

 szitakötőé is ; a ladik előtt hosszú ugrással beczuppan a kecskebéka 



