t^02 MAGYAR HALASZELET. 



szög, Kisszernyeszög, Jákópatak, Jázivó, Daranyóvize, Hatrász, 

 Massoncza, Kurta Massoncza, Szögek tája, Zsélye, Kerepecz s a jó 

 ég tudja még hány és milyen nevű halászóhely. 



Útjában csatlakoznak hozzá a komák; mind egyforma szerszám- 

 mal indul a kullogó-állításra. 



Mikor már azután megállapodtak, hogy ki melyik vészben halá- 

 szik, egy alkalmas ponton kikötnek — rendesen valamely magá- 

 nosan álló, terebélyes tölgyfa táján — , azután elindulnak a cserjések 

 felé, hogy a szükséges karókat megkerítsék. 



Három vastag, felül villás czölöp, négy dorong s egynéhány 

 husáng kell mindössze; no meg egy kis giz-gaz is. 



Ezekután kezdődik az állítás. A czölöpöket oda szállítják a vész 

 kellő pontjára s háromszögbe leverik ; azután keresztbe teszik a láb- 

 vetőt, a husángból készül az ülőke, melyre rájön a giz-gaz, hogy puha 

 legyen s készen van a kullogó. 



Ez a magyar halászvilágnak utolsó, napjainkig eljutott lábas czölöp- 

 építménye. 



Elmegy a halász az örvöshálóért, beereszti a vízbe a vesszőbárkát ; 

 felköti a hálót a rúd bakjára, azután meghágja a kullogót — ■ miután 

 lélekvesztőjét hozzákötötte ■ — ■ s első dolga, hogy rágyújtson a makrára ; 

 azután következik a halászás oly módja, a melynek csak a magyar 

 halász lehet embere. 



Az örvöshálót beereszti a víz fenekére s a rúdnál fogva letartja ; 

 az egyik keze mutatóújjára rácsavarja a feljáróőrt vagy vigyázómadza- 

 got, megfeszíti vele a keresztőrt, azután lesi, lesi, addig lesi, míg a 

 barangoló hal bele nem ütődik a keresztőrbe. 



Nincsen a világvize táján az a kitanult, vénséges gém, a mely 

 nagyobb kitartással s azon mozdulatlanul lesne a hal felszállását, mint 

 lesi az a vészhalász a keresztőr rezzenéseit — reggeltől napestig s 

 messze a sötét tavaszi éj csöndjébe. Ott ül ő mozdulatlanul s lesi a 

 «jó szöröncsét » . 



De mikor azután a keresztőr megrezzent, az a mozdulatlan ember 

 fölpattan, nekiveti a lábát a rúgófának, megfeszíti a. háló rúdját, hogy 

 ívbe hajlik, mert hát arról van szó, hogy az örvösháló bemélyedjen, a 

 hal ki ne szökjék. — Nincs is eset rá; mert a keresztőr egyszersmind 

 nyakló is, mely a csapkolódó halat mindig visszaveti. 



