SZÉKELY HALASZOK. $2} 



horoggal egyetemben, leginkább kielégíti halászösztönét, mert a szé- 

 kely barátja a sportszerű izgalomnak. 



A kerítőszigony télszakán a malomzúgókban járja. Mire a zúgó 

 jól megkérgesedett, a malomkerék hosszú, hegyes, fénylő és meg- 

 csendülő jégcsapok közt forog, a székely előkeresi szigonyát. Szakáit 

 jól kihegyezi s első dolga, hogy örökös társával, a fejszével, derék 

 léket vágjon a zúgó jegébe; azután nekiáll s tisztára söpri a jég színét, 

 hogy átlátszó legyen. Mire ez megvan, a lék tájára zekét terít a jégre, 

 egy másik zekét pedig úgy ráhúz a fejére, hogy tubust alkosson ; ekkor 

 lehasal a lék szélére s letekint a mélybe. Jól tudja, hogy a ki a víz 

 fenekére akar látni, tartsa távol az oldalról beözönlő világosságot; 

 ezért van az a zeke azon a kemény székely búbon. 



Az a zeke pedig, a mely a jégre van dobva, a hal életmódjáról szóló 

 ismeret rendkívüli finomságára vall. Arra van építve, hogy a hal ismeri 

 a víz táját, a hol él és épen azért minden új, szokatlan jelenségre figyel: 

 megáll s csak azután menekül, ha előbb nem «térítgeti» — székelye- 

 lyesen fejezve ki a kerülgetést — azt az újságot. A halnak föltűnik a 

 jégre vetett zeke árnyéka is, megáll s épen ez az ő veszte : ekkor éri 

 nyakszirten a lesekedő góbé kerítőszigonya. 



Vessünk most másfelé is egy pillantást. 



Az Olt két síkszerű medenczén halad ; tekeregve, csavarogva, 

 mintha meg akarná gyűjteni erejét a Rákosszoroson való áttör- 

 tetésre. 



Bárót táján már a harcsa a fő hal s a kasza fokából kovácsolt nagy, 

 füles harcsahorog, keszeggel fölhalazva a főszerszám, mely mellett 

 roppant terjedelmű rokolyahálók vannak használatban. 



És minthogy a Székelyföldnek nincsen kiállóbb köve, föltünőbb 

 orma, mélyedése, a melyhez a nép élénk képzelődése mondát ne fűzött 

 volna, a Rákosszorosnak is megvan a maga halászmondája. 



Ott, a hol a Rákos szorosaiban a Függőkő orma meredez égfelé, 

 az Olt folyása meglassul ; a víz nagy kanyarulatban forog s e nagy 

 kanyargás egyes sodrain keletkeznek azok az apró, gyorsforgású töl- 

 csérek, a melyek a hab foszlányát, a víz színén úszó levelet elnyelik. 

 A folyó ezen a helyen, mint mondani szoktuk, feneketlen mélységű. 

 Itt valamikor, a midőn a tengerszerű tavak vize kiszakadt, nagy zuha- 

 tagok lehettek, a melyek mély üreget vájtak. 



