54 ( 



MAGYAR HALASZELET. 



evezők meredeznek ég felé, más pontokon meg óriási vizahorgok 

 hevernek rakáson. 



Az az eleven sürgés-forgás közvetetlenül a Duna partján folyik, 

 szemben egy pompás lágy erdővel. A valóban királyi folyam itt ren- 

 geteg széles ; partfelől lomhán forog a dunai malmok széles kereke, 

 ki- s beevez a molnárság ladikja liszttel, gabonával, rakja a parton 

 várakozó szekerekre, — a folyam tükre fölött pedig vonul a halász- 

 csér, kering a fehérfarkú csonttörő sas s várja, míg a zakatoló gőz- 

 hajó elvonul, a nagy gabonahajó csöndesen tovaúszik, hogy a sima 

 tükör fölé szállva, ismét lebegve meg-megállhasson s rávethesse 

 magát arra a boldogtalan halra, a mely a víz színét megközelítette. 



A németeknél — még irodalmukban is — a szájasság legdurvább 

 fogalma a «Fischweib», magyarul halasasszony, alakjához van kötve. 

 Számos adoma kering e nevezetes alak gorombaságáról, mely elől 

 még kandi koronás fők is ijedten vonultak vissza. — De igaz, a go- 

 rombáskodás nem jól van mondva, mert erre a magyar mesterszó a 

 « kofáskodás » . 



A kofaság és kofáskodás különben általános — bízvást mondhat- 

 juk nemzetközi ■ — tünet, mely alapjában véve érdekes lélektani 

 következmény. 



A legjobb készültségű, tehetséges szónok, a midőn először emeli 

 fel szavát nyilvánosan, megérzi a kezdet rettentő sanyargattatásait : 

 torkát mintha vaskarika szorítaná össze, feje zúg, szeme előtt össze- 

 folynak a tárgyak és alakok, szája kiszárad, nyelve oda tapad a száj- 

 padláshoz, homlokán kigyöngyözik a veríték, szíve hangosan dobog, 

 gondolatai összekuszálódnak s ezt a rettentő kínt Összefoglalva nyújtja 

 a hallgatónak az ember lelkének hűséges tükre: a szem, mely téve- 

 teg, ijedős — 



De idő jártával mindez nyomtalanul eltűnik: az ember megszokja, 

 utóbb keresi a nyilvánosságot, még csodálkozik is, hogy egykoron 

 zavaró hatással volt reá. 



Tudtunkra még nincs az « emlékiratokban)) gazdag világlite- 

 raturában olyan mű, a mely a halaskofa életét tárgyalná, kezdve 

 a piaczon való első « föllépéstől » , a megérdemelt nyugalomba való 



