97 



Virkeligheden neppe kunde tilhore denne Fugl, uagtet den sagdes 

 at have indeholdt utvivlsomme Anii-Æg. 



143 (34). Guira piririgua (Vieill.). 

 Brasil. Anii branco. 



Er meget hyppig i Cerraderne, hvor man seer smaa Flokke 

 af den hoppe om, snart paa Jorden, snart i de lave Træer; den 

 er kun lidet sky og derfor meget let at skyde. 



I dens ikke synderlig tykvæggede Mave har jeg fundet for- 

 skjellige Slags Biller og Græshopper samt Sommerfuglelarver. 

 Undertiden er Mavens indvendige OverQade glat, men vel saa 

 hyppig finder ma;i den (ligesom hos Gjogen) indvendigt mere eller 

 mindre tæt besat med fine Haar, der sidde uden Orden, ligge 

 tæt op til Mavens indre Overflade og ere af forskjellig Tykkelse 

 samt sjelden mere end et Par Linier lange. De lade sig let 

 trække ud med en Pincette, og man seer da, at de ikke ere for- 

 tykkede til nogen Bulbus i den Ende, med hvilken de sad fast; 

 der kan ingen Tvivl være om, at de hidrore fra de Larver, 

 Fuglen har fortæret. 



Man har enkelte Gange i Lagoa Santa bragt mig dens mær- 

 kelige Æg, som have en blaaliggron Farve og ere forsynede 

 med et netformigt fordeelt Overtræk af en hvid, kridtagtig Materie; 

 dens Rede maa jeg beklage ikke at have fundet. 



144 (35). Dromococcyx phasianellus (Spix). 



Brasil. Peixe frita. 



Skjondt denne Fugl hidtil ikke er anfort fra Camposegnene, 

 er den dog almindelig i de derværende Skovstrækninger; imid- 

 lertid er den ikke saa hyppig i den umiddelbare Omegn af Lagoa 

 Santa som i den noget skovrigere Egn ved Sumidouro, og navnlig 

 længere Vest paa henad mod Sao Franciscofloden; paa en Reise 

 til denne Flods Bredder i October og November 1855 horte jeg 

 stadig ikke blot om Dagen, men ogsaa i de raaaneklare Nætter 



7 



