98 



dens Stemme lyde fra Smaaskovene; dens Sang bestaaer i et Par 

 ret behagelige, klagende Toner, der gjentages uden Forandring, og 

 som meget passende gjengives ved de to portugisiske Ord, hvor- 

 med Fuglen kaldes i Brasilien. I Cerraderne findes den aldrig. 



Den nogne Hud omkring Oiet er gron , Iris lysebruun, 

 Overnæbet bruunligt. Undernæbet guulagligt hvidt, Fodderne 

 bruungrjtae. 



Fældingen synes at foregaae noget uregelmæssigt; en Han, 

 som jeg skjod den 4de October 1850 ved Cerca grande i Nær- 

 heden af Sumidouro, havde endnu lutter gamle, afblegede og 

 stærkt slidte Fjær, hvorimod et andet Exemplar, som jeg fik 

 sammesteds to Dage senere, havde fuldendt Fældingen og var 

 ifort en særdeles smuk og ganske frisk Dragt. 



Hos Exemplarer, skudte i Tiden fra Marts til langt ind i 

 August Maaned , har jeg stedse fundet Kjonsorganerne langt til- 

 bage i Udvikling; hos de tvende i Begyndelsen af October skudte 

 Exemplarer forscimte jeg desværre at eftersee Kjonsorganerne, 

 og i Aarets ovrige Maaneder har jeg tilfældigviis ingen Exemplarer 

 erholdt. 



Dens Næring bestaaer i Insekter, og man finder hyppigt 

 Maven indvendigt besat med Haar, paa samme Maade som hos 

 „Anii branco", 



145 (36). Dlplopterus galeritus (111.). 

 Brasil. Sassi. 



Forekommer temmelig hyppigt. 



Iris bruunguul, Næbet guligt hvidt med sortebruun Spids, 

 Benene lyst violetagtig graae. 



Dens Fode er hovedsagelig Insekter (især Græshopper), men 

 tildeels ogsaa Fro. Jeg har aldrig hos denne Gjog fundet Maven 

 besat med Haar indvendigt. Sit brasilianske Navn har den 

 faaet af sin Sang, der omtrent lyder som Sa — si; i Omegnen af 

 Lagoa Santa hedder det, at man kan vente Regn, naar den 

 synger. 



