110 



Grunde tilboielig til at troe, at det sidste er Tilfældet, især 

 fordi jeg betvivler, at Burmeisters Tydning af Kjonnenes 

 Dragt kan være rigtig, og navnlig ikke godt kan troe, at det 

 virkelig skulde være Hannen, hvis Sidestyrere vare forsynede med 

 det sorteblaa Tværbaand. Jeg skal i denne Henseende minde om, 

 at hos Heliactin cornuta (en Form, der i mange Henseender er 

 beslægtef med Heliolhrix-S\æglen ^ skjondt den ofte fjernes vidt 

 fra den i den systematiske Opstilling af Slægterne) er det netop 

 Hunnerne, hvis Sidestyrere ere forsynede med et morkt Tvær- 

 baand, medens Hannerne mangle dette Baand; Analogien taler 

 for, at det forholder sig paa samme Maade hos Beliothrix- 

 Slægten , og at altsaa Goulds Tydning er, ialfald hvad dette 

 Punkt angaaer, den riglige. 



163 (54). Lophornis magnifica (Vieill.) 



er temmelig almindelig i Cerraderne i Minas; Lund har truffet 

 den endnu ved Uberaba i det sydvestlige Hjorne af denne 

 Provinds, men her synes ogsaa Grændsen for dens Udbredning 

 Vest paa at være, idetmindste synes det ikke, at Natterer har 

 truffet den i Goyaz. I Urskovegnene i Provindsen Rio de Ja- 

 neiro, hvor den er idetmindste ligesaa almindelig som i Cam- 

 poerne, har Lund fundet Kjonsorganerne fuldt udviklede i Maa- 

 nederne Juni, Juli og August. Han har saaledes ved Schweizer- 

 kolonien Neu Freiburg den I6de Juni skudt en Hun, der havde 

 næsten modne Æg i sig, og hos err anden Hun, som blev skudt 

 den 2den August fandt han et Æg, der var færdigt til at lægges. 

 Der er saaledes en vis Rimelighed for, at den yngler mindst tre 

 Gange om Aaret. 



som han har givet i forste Aargang (1853) af »Journal fur Ornithologie" 

 (S. 161), siger han imidlertid udtrykkelig, at han i Neu Freiburg hos 

 Bescke fik Reder af ialt 16 Collbri-Arter, af hvilke de 14 vare be- 

 stemte, de to ubestemte; men blandt de bestemte finder man ikke H. 

 aurita; der er saaledes ialfald tilsyneladende en Uovereensstemmelse 

 mellem Burmeisters Angivelse fra 1853 og den fra 1856, der nok 

 kunde fortjent at være bleven forklaret ved et Par Ord. 



