121 



mindre rene Farver end den gamle, men hvad der dog især ud- 

 mærker den er det betydelig kortere Næb. Iris er lyseguul; en 

 enkelt Gang vil Lund imidlertid have fundet den levende kastanie- 

 bruun. Fodderne ere olivenbrune. 



187 (78). lonasa torquata (Hahn) 



er ikke mindre hyppig end den foregaaende Art, med hvilken 

 den for en stor Deel har Naturel og Levemaade tilfælles. Dens 

 Udbredning synes ikke at strække sig saa langt Vest paa som 

 hiins, ialfald er den i Listen over de afNatterer samlede Fugle 

 kun anfort fra Provindserne Rio de Janeiro og Sao Paulo, men 

 ikke fra Goyaz eller Mato Grosso*). 



Hos den levende Fugl er Iris morkerod og Fodderne lyst 

 gronagtig-graae, men ikke sorte, saaledes som Burmeister 

 siger**). Da jeg ikke finder Noget anfort hos Forfatterne om 

 dens Redebygning, skal jeg dog anfore, at jeg gjentagne Gange i 

 Brasilien har bort Beboerne forsikkre, at den graver sig dybe 

 horizontale Huller ind i Grofter og Brinke og lægger sine Æg i 

 Bunden af dem, en Angivelse, som jeg troer saameget mere at 

 turde antage for rigtig, som Prindsen af Wied og Hr. C. Euler 

 har iagttaget, at en beslægtet Fugl, Chclidoplera tenebrosa ogsaa 

 lægger sine Æg i dybe Huller eller Ror i Sandet***). Selv har 

 jeg dog aldrig fundet Reder. 



188 (79). lonasa rubecuta (Spix). 



Denne Art har en overordentlig stor Udbredning, idet Nat- 

 lerer har truffet den ikke blot i Goyaz, men endog heelt oppe 

 i Omegnen af Marabitanas ved Bredden af Rio Negro, ligesom 

 den er truffet ved Amazonfloden af Wallace. I de her omtalte 

 Camposegne er den dog ikke hyppig; jeg selv har ikke hjem- 



*) Pelzeln, A. v.: zur Ovnithologie Brasiliens I, S. 23. 

 **) System. Uebers. 2, S. 291. 

 ***) Maxim i lian, Prinz zuWied, Beitråge zur Naturgeschichte von 

 Brasilien, IV Bd. 1ste Abth. S. 376. — Euler, C: Beitråge zur Na- 

 turgesch, d. Vog. Bras. II. i Journ. f. Ornithol. f. 1867, S. 221. 



