52 Keilhau 



Feldspath-Evolution særdeles stærk; den fremkalder da 

 et Slags Gneis, som strax er ledsaget af saadaune Hom- 

 blende-Bildninger, der hos os næsten bestandig folge Gneis- 

 Dannelsen. Men Chlorit-Bildningerne ere derhos altid 

 tilstede mellem disse Skikter, og Aarer af en tæt Epi- 

 dot-Masse sværrae omkring deri; uden dette skulde man 

 her troe sig paa et Urgneis-Feldt. Lidt ostenfor dette Sted 

 var Faldet 60— 70« V. 8^; her 80» V. 9i. 



Det kan ikke synes paafaldende, omEuphotid-Bildninger, 

 NoritEsra., forekomme i etFeldt som dette; Feldspath-Mas- 

 serne, som paa nærværende Sted tendere til Gneis -Dan- 

 nelse, og hvoraf vi i det Fiilgende flere Gange skulle see 

 fuldkommen Gneis, ligesaavel som ogsaa Granit *) at f rem- 

 gaae, kunne paa andre Punkter, hvor Talken var forhaan- 

 den i storre Mængde, og hvor Qvarts og Hornblende ei 

 have kunnet danne sig, letteligen tænkes at fremstille et 

 eller andet Slags Gabbro-Bildning, der ogsaa virkelig sy- 

 nes at udgjore det hoie Fjeld Hermansnasen, paa Sydsiden 

 af Veien mellem Suul og Indal. 



Chloritskifer-Bildningen vedvarer til Kliivdalen, om- 

 trent een Miil fra Suul. Nu folger en langt mere udvik- 

 let Gneis-Zone, end den nysomtalte, der kun som en For- 

 lober for Klovdalens kan fortjene dette Navn. Efterat 

 Chlorit-Bildningen med sine Kaolin-Flekker i en Række 

 af Skikter har vexlet med temmelig tynde Parallelmasser 

 af en meer og mindre charakteristisk Gneis, trækker den 

 sig lidt efter lidt ganske tilbage, og Gneisskikterne, hvori 



*) Es mark fandt ogsaa i denne Egn virkelige Granit-L^ier i 

 de herværende milde Skifere. Reise, 53. 



