44 Keilhau 



er vanskelig at kjende som Gneis; de fine Feldspathkorn 

 ere nemlig saaledes forstukne mellem Qvartsen, som er 

 raadende i Blandingen, at de for det ubevæbnede Oie kun 

 ere at erkjende i deres forvitrede Tilstand paaDagflader- 

 ne. Heller ikke, eller idetmindste yderst sjelden, sees, 

 som ellers sædvanlig i Gneisen, gangagtige eller leiefor- 

 mige Partier af storkornigere udviklet Feldspath. Den 

 eneste Afvexling i Skikternes BeskaiFenhed fremkommer 

 ved Blandings-Forholdet mellem Qvartsen og Glimmeren, 

 i det nogle yderst tynde Lag, saasom af een Linies Mæg- 

 tighed, ere reen Qvarts, medens paa den anden Side en- 

 kelte Strogpartier ere mere glimmerrige end det Hele ; men 

 Glimmeren er da næsten endnu finere og mere intimt blan- 

 det med de bvrige Bestanddele end ellers, saaledes at 

 Massen for det blotte Oie synes homogen. Hornblende vi- 

 ste sig aldeles ikke. . 



Ved Borgen-Fjord ligger graalighvid og sortegraa, mar- 

 moreret, smaakornig, men ganske salinisk Kalksteen i Glim- 

 merskiferen. Ned efter Vestsiden af Fjorden er der flere 

 Kalkbrænderier, hvortil Kalken brydes paa Stedet, og et 

 findes ogsaa paa Ostsiden, nemlig paa det vestlig fremsprin- 

 gende Næs ved Fjordmuudingen ; heref ter er det rimeligt, 

 at en heel Kalkzone er forhaanden, paa hvilken Borgen er 

 indvasket. — I den sydlige Deel af Sparboen angaves Talk- 

 skifer (Vegsteen) at forekomme; jeg saae Gravstene deraf 

 paa Mære. 



Skiktningen i dette Feldt er i det Hele mere nær- 

 met til det Horizontale end til detSeigre; derfor træffer 

 man aldrig noget ganske constant Strog og Fald, men be- 

 standige Variationer heri. Imidlertid syntes det, at disse 

 Variationer gjerne holdt sig indenfor et vist Maximura; 



