46 Keilhau 



me sammen, 40« N. 12 1 og 30» V. 11^; lidt nordenfor tem- 

 melig vedholdende 30 — 400 N. 1^, og endau nordligere 

 20» N. li og 30« V. 11. (For en Strækning nogenlunde 

 midt iraeliem Bunden af Borgen og Steenkjær altsaa om- 

 trentlig midlere Indskydning : V. 11^ r.). 



Ved Figga-Elv, SQo V. 11^, 10—120 N. 1^ og 40» 

 V. 9 (d. e. omtrent V. 10 r.). 



Paa Oftenaasen: paa de forste Afsatser i Nordvest 

 10—300^ S.2; hoiere, 30» V. 11— 11|, 60« S. 12, 50» S. 

 12, og paa det Overste, 70—80» S. 1 og S. 12| (d. e. om- 

 trent O. 11 r.). — 



Over det i Nordvest for Steenkjær tilbagestaaende 

 Stykke af vort Overgangs-Territorium havdes allerede Un- 

 derretning af Hr. Bergmester H. C. Strora (Magz. f. Nv. 

 IX. 104), hvad den sædvanlige Vei over Bedstaden an- 

 gaaer. Jeg valgte derfor at reise til Vands til Bedstad- 

 Sund, den iuderste Arm af Trondhjemsfjorden, hvor Ur- 

 gneis - Grændsen ikke kunde være langt borte. Overalt 

 hvor jeg steg i Land paa Halvoen mellem Steenkjær og 

 Bedstad-Sund, kom jeg, ligesom Strom, til det Resultat, 

 at denne Halvoe er et chloritisk Glimmerskifer-Feldt. Reen 

 Glimmerskifer og Chloritskifer synes dog ikke ofte at fo- 

 rekomme; den raadende Bjergart er en med Chlorit-Sub- 

 stants intimt blandet Qvarts, snart nf ul dkommen kornig, 

 snart næsteu tæt og splintrig, men altid compact og me- 

 get fast, af en smudsig grbnliggraa Farve, og indsprængt 

 med enkelte solvhvide eller-blygraa, stærktglindsende, smaa 

 men tykke Glimraer-Paiyetter. Denne Bildning, som imid- 

 lertid maa henfores til Glimmerskiferen, er sjelden tydeligeii 

 skifrig, men oftest massiv paa XJrkalkens Maade, hvis runde 

 og ved de raeteoriske Vniide a^lattede Klipper de» (©gsaa 



